АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4094/15 Головуючий 1-інст. - Ольховський Є.Б.
Справа № 642/501/15-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С. ,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

за участю секретаря - Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-я особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погребняк Наталія Вікторівна про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування, , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погребняк Н.В. 21 лютого 2014 року за реєстровим номером 427, предметом якого була кімната № АДРЕСА_1; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО Погребняк Н.В. про державну реєстрацію права власності на спірну кімнату за ОСОБА_6; зобов»язати ОСОБА_5 отримати у нотаріуса Погребняк Н.В. договір купівлі-продажу від 15.01.14 року за реєстровим номером 39 та подати його приватному нотаріусу ХМНО Мельник Ю.О. для подальшої реєстрації права власності за ОСОБА_5 Також просив стягнути з відповідачів на його користь судові вирати у сумі 709.55 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 26.02.2014 року Московським районним судом міста Харкова було задоволено його позов про стягнення з ОСОБА_5 на його користь суми за договором позики у розмірі 120 000,00 грн. та судового збору у розмірі 1200 грн. Зазначав, що ОСОБА_5 з метою уникнення звернення стягнення на її майно, 21.02.14 року уклала зі своєю бабусею - ОСОБА_6 договір дарування кімнати АДРЕСА_1. Крім того, знаючи про свої боргові обов'язки перед позивачем, ОСОБА_5, в 2010 році уклала ще один договір дарування належної їй частини квартири на ім'я своєї бабусі - ОСОБА_6 Вказував, що спірний договір від 21.02.14 року є фіктивним , таким що вчинено без наміру створення правових наслідків.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року, описки в якому виправлені ухвалою цього ж суду від 25 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність і необґрунтованість рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і порушення норм процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що правочин є реальним, а не фіктивним тому, що факт реального передання дарунку за договором дарування взагалі нічим не підтверджено.

Вказує, що якщо навіть припустити, що договір дарування відповідачами укладався з метою отримання ОСОБА_6 додаткового прибутку до пенсії від здавання кімнати в оренду, то враховуючи загальну сукупну суму витрат, пов'язаних з його укладанням, його укладання з цих підстав є повним абсурдом, особливо враховуючи той факт, що ОСОБА_6 78 років та вона страждає на численні захворювання.

Звертає увагу, на те що необґрунтованими та невмотивованими є висновки суду про те, що у подарованій кімнаті відповідач ОСОБА_5 не проживає, а дарування іншого житла у 2010 році не може свідчити про фіктивність правочину, оскільки в об'єкті нерухомості по АДРЕСА_2 сторони спільно мешкають, тобто за обома правочинами реально відбулась передача нерухомості від однієї сторони іншій.

Незрозумілим вважає висновок суду про те, що укладання спірного правочину за 5 днів до ухвалення рішення Московським районним судом міста Харкова не свідчить про фіктивність правочину, оскільки згідно до пояснень третьої особи приватного нотаріуса Погребняк Н.В., ОСОБА_5 займалася питанням дарування задовго до здійснення правочину, зокрема робила оцінку спірного майна та отримувала довідку про склад сім'ї , тому, що надання цих документів нотаріусу відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є обов'язковим для посвідчення правочину щодо відчуження жилого нерухомого майна.

Наголошує, що усі доводи та докази, зазначені у позові та надані суду, беззаперечно свідчать про те, що оспорюваний правочин є фіктивним, і укладений лише з однією метою, а саме уникнення звернення стягнення на належне ОСОБА_5 нерухоме майно в порядку виконання судового рішення про стягнення боргу за договором позики.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідачі та приватний нотаріус Погребняк Н.В. просять у її задоволенні відмовити і залишити без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді; пояснення представників сторін; перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України: в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 21 лютого 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погребняк Н.В. за реєстровим номером 427, посвідчений договір дарування, відповідно якому ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла безоплатно у власність кімнату № АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст.717,ч.2 ст.719. ч.1 ст.722 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов"язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Статтею 317 цього Кодексу визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином (ст.234 ЦК України).

Згідно роз"яснень, які містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 16 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"... для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що само по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторнами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Оспорюваний позивачем договір дарування сторонами виконано.

Позивач не заперечує, що на підставі цього договору право власності ОСОБА_6на кімнату № АДРЕСА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_6 здійснюються проплати квартирної плати та комунальних послуг, що надаються до вказаного житла, що підтверджується дослідженими судом квитанціями, копії яких долучені до матеріалів справи (а.а.71-74)

ОСОБА_5 у вказаній квартирі не була і не є зареєстрованою , не проживала і не проживає.

На час вчинення правочину майно, що передавалося у дар , не перебувало у спорі чи під забороною.

Всупереч визначеному ст.ст.10,60 ЦПК України процесуальному обов"язку позивач не довів умислу відповідачів на укладення фіктивного правочину, а на припущеннях згідно притписів ч.4 ст.60 цього Кодексу доказування грунтуватися не може .

Всім доводам позивача суд першої інстанції надав належну оцінку, навів в рішенні мотиви з яких вони відхилені і правомірно відмовив у задоволенні позову , виходячи з відсутності підстав для визнання договору дарування фіктивним.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, які доводами апеляційної скарги не спростовуються, і визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий суддя -

Судді колегії -