Провадження №2/359/381/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарях судового засідання Компанець О.В., Пустовіт А.Б.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 30 500грн., як грошову компенсацію половини вартості металевого гаражу, набутого під час шлюбу; 12 060, 00 грн., як відшкодування коштів, сплачених позивачем за кредитним договором від 18.03.2013р. № 014/1177/82/0101437 за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року, включно, а також зобов'язати відповідачку щомісяця, до березня 2019 року включно сплачувати на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" за вказаним кредитним договором грошові кошти в сумі 984, 53 грн., а всього - в сумі 26, 582, 58 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на те, що в період з 31.10.1998 року по 11.10.2013 року ОСОБА_4 проживав з відповідачкою ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними вчинялись безліч правочинів в інтересах сім'ї. 16 вересня 2009 року відповідачка ОСОБА_3, діючи з відома позивача ОСОБА_4 та в інтересах сім'ї, отримала членство в гаражно-будівельному кооперативі «Стріла» у місті Бориспіль. За спільні кошти сім'ї було сплачено вступний внесок у розмірі 3 000 грн. За рахунок спільних коштів сім'ї було побудовано металевий гараж вартістю 14 000 грн. Позивач ОСОБА_4 вважає, що вказаний металевий гараж є їхньою з відповідачкою ОСОБА_3 спільною сумісною власністю, як майно, набуте подружжям за час шлюбу, а тому просить поділити його шляхом стягнення з відповідачки ОСОБА_3 30 500грн., як грошову компенсацію половини його вартості. При цьому вартість гаражу визначалась за аналогією згідно з даними інтернетсайту. Крім того, 18.03.2013 року позивач ОСОБА_4 уклав в інтересах сім'ї кредитний договір № 014/1177/82/0101437 на суму 29 318, 37 грн. з метою придбання кухонних меблів і технічного обладнання. Частина кредитних коштів у розмірі 14 133, 37 грн. були витрачені на будівельні матеріали і оплату за договором побутового підряду, а решта - на придбання кухонних меблів і технічного обладнання. У поверненні кредиту відповідачка ОСОБА_3 участі не бере. Позивач ОСОБА_4 самостійно погашати його не може, а тому виникла заборгованість у розмірі 27 700, 03грн. станом на вересень 2014 року. Так як ці кредитні кошти були отримані в інтересах сім'ї, позивач ОСОБА_4 просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 12 060, 00 грн., як відшкодування коштів, сплачених позивачем за вказаним кредитним договором за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року, включно, а також зобов'язати відповідачку щомісяця, до березня 2019 року включно сплачувати на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 014/1177/82/0101437 грошові кошти в сумі 984, 53 грн., а всього - в сумі 26, 582, 58 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 проти позову заперечували у повному обсязі. Зазначили, що власником металевого гаражу є не відповідачка, а кооператив «Стріла». Відповідачка є лише членом цього кооперативу. Вважають, що вартість гаражу встановлена не в належний спосіб - його дійсна вартість не може визначатись виходячи з обя'в про продаж схожих гаражів. Відповідачка дізналась про існування кредитного договору від 18.03.2013р. № 014/1177/82/0101437 лише з позовної заяви. Заперечувала проти того, що одержані позивачем кредитні кошти витрачались в інтересах сім'ї взагалі, і на придбання кухонних меблів і технічного обладнання зокрема, посилаючись на те, що договір побутового підряду на виготовлення меблів був укладений нею ще 21.02.2012р., тобто майже за 13 місяців до укладення позивачем вказаного кредитного договору. До того ж відповідачка повністю розрахувалась за виготовлені по цьому договору меблі 21.02.2012 року.

Представник третьої особи до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що у лютому 2012 року він зі сторонами поїхав до м.Бориспільська в м.Києві і чекав їх в автомобілі. В автомобілі сторони говорили про те, що їдуть до банку для оформлення кредиту. В березні 2012 року сторони в м.Бориспіль замовляли кухню.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що зі слів позивача йому стало відомо про отримання кредиту в березні 2012 року на ремонт кухні та купівлю мебелі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 31.10.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_3 , який рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11.10.2013 року було розірваний (а.с.10).

У вересні 2009 року відповідачка отримала членство в гаражно-будівельному кооперативі «Стріла», який розташований у місті Бориспіль (а.с.11)

Відповідно до частин 3 та 4 статті 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Як зазначено в ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Позивачем не надано суду доказів того, що спірний гараж був викуплений відповідачкою у кооперативу. Тому цей гараж є власністю гаражно-будівельного кооперативу «Стріла», який розташований у місті Бориспіль, і, відповідно, не відноситься до майна, яке підлягає поділу як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, у розумінні та в порядку, встановленому нормами цивільного та сімейного законодавства.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вартість спільного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує вартість спірного гаражу, виходячи з вартості аналогічного металевого гаражу згідно з даними сайту www.dom.ria.com. Формування вартості у такий спосіб не може бути прийнятий як належний доказ.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації вартості ? частини металевого гаража до задоволення не підлягають.

Відповідно до вимог пп. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідачка ОСОБА_3 надала суду договір побутового підряду на виготовлення меблів від 21.02.2012р. № 5, укладений нею з СПД ОСОБА_9, предметом якого є виготовлення кухні (а.с.66-68). Також надала товарний чек від 21.02.2012р. № 027 про сплату авансу за вказаним договором у сумі 8 000 грн. (а.с.69) та довідку, видану СПД ОСОБА_9 про те, що початково була узгоджена вартість вказаного договору у сумі 13 685 грн., але, враховуючи, що кухня була виготовлена пізніше узгодженого договором строку, решта коштів 40 % не сплачувалась (а.с.70).

Отже, придбана сторонами кухня була у повному обсязі оплачена відповідачкою одночасно з укладанням договору 21.02.2012р., а кредит позивач отримав майже через 13 місяців.

Суд вважає, що ці обставини спростовують твердження позивача про укладення ним кредитного договору від 18.03.2013р. № 014/1177/82/0101437 в інтересах сім'ї, зокрема - для придбання кухонних меблів та ремонту кухні.

Суд враховує також те, що позивачем не надано жодного доказу про те, що частина кредитних коштів у розмірі 14 133, 37 грн. була витрачена на придбання будівельних матеріалів і оплату за договором побутового підряду.

18.03.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1177/82/0101437 за яким останньому видається кредит на споживчі цілі в розмірі 15669,89 грн. та 12030,11грн. на погашення заборгованості (а.с.18-22).

Укладаючи кредитний договір від 18.03.2013р. № 014/1177/82/0101437, позивач засвідчив та гарантував кредитору, що він ні з ким не проживає однією сім'єю і немає осіб, які б стверджували наявність такого факту та заявляли свої права на майно, яке набуте ними за час спільного проживання і належить їм на праві спільної сумісної власності (пп.6.1.7 п. 6.1 ст. 6 договору).

Враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що кредитний договір від 18.03.2013р. № 014/1177/82/0101437 був укладений в інтересах сім'ї і створює обов'язки для відповідачки ОСОБА_3, як другого з подружжя, а тому у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів та їх сплати слід відмовити.

Керуючись ст.ст.19,19-1 Закону України «Про кооперацію», ст.65 СК України, ст.ст.5,10,15,58-60,28,212-215,218,223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.С. Чирка