АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Федоренка Сергія Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Відділ державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 761/8270/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3936/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гайдук С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
У березні 2014 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ "Надра", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, ВДВС Ялтинського МУЮ Автономної Республіки Крим про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначав, що 14.06.2007 р. між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є відповідач, був укладений Кредитний договір № 49/МК/56/2007-840, згідно з яким банк надав йому кредит в розмірі 42000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 14,4% річних строком до 14 червня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 14.06.2007 року між ним та банком того ж дня був укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку відповідачу нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. ВДВС Ялтинського МУЮ АР Крим 31.10.2013 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 30.08.2013р., зареєстрованого в реєстрі за № 1257 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок стягнутих коштів заборгованості перед банком у розмірі 512549,47 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1700,00 грн., який був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. Вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не була безспірною, а також на момент вчинення виконавчого напису в квартирі, яка є предметом іпотеки проживала малолітня дитина, а тому звернення стягнення на таку квартиру вчиняється лише за умови надання попередньої згоди органу опіки та піклування, а також на момент вчинення виконавчого напису існувало рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2009 року про розірвання кредитного договору, яким було розірвано кредитний договір на підставі якого був вчинений виконавчий напис, а також виконавчий напис вчинений після спливу трирічного строку, який встановлено для його виконання. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1257 від 30.08.2013 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Відділ державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 серпня 2013 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою АллоюМихайлівною, зареєстрований у реєстрі за № 1257. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ПАТ «КБ «Надра» Федоренко С.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що ПАТ «КБ «НАДРА» було надано всі необхідні документи, у відповідності до вимог чинного законодавства України, для вчинення виконавчого напису за кредитним договором № 49/МК/56/2007-840 від 14.06.2007 р., зокрема виписку за договором № 49/МК/56/2007-840 від 14.06.2007 р., вимогу про усунення порушень за Кредитним договором з підтвердженням її направлення, тощо.

Посилається, що ПАТ «КБ «НАДРА» цінним листом було направлено ОСОБА_2 письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором, з попередженням, що в разі її невиконання, Банк має право звернутися до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, на яку позичальник не відреагував.

Зазначає, що Шевченківський районний суд м. Києва не врахував того, що наявність судового рішення про розірвання кредитного договору та про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору щодо оплати заборгованості, не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на задоволення своїх законних вимог за рахунок іпотечного майна.

Вказує, що на момент укладення договору іпотеки в квартирі ніхто з малолітніх дітей прописаним не був і не проживав, крім того позивач був ознайомлений як з договором іпотеки, так і з пунктами цього договору, щодо можливості звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2007 року між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником прав та обов'язків якого є відповідач ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №49/ МК/56/2007-840, згідно з яким Банк надав позивачу кредит у розмірі 42 000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 14,4% річних строком до 14 червня 2014 року.

У забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором 14 червня 2007 року між позивачем та ВАТ Комерційний банк «Надра» був укладений Іпотечний договір (далі - «Договір іпотеки»), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований за №2868, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку відповідачу нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5.1. іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій частині, а також у випадку порушення Іпотекодержателем будь-яких зобов'язань за Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за цим Договором.

Відповідно до ч.б ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч.1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже зазначеним вище Законом передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису.

Пунктом 5.3 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду чи виконавчого напису.

Згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 30.08.2013р. та зареєстрованому в реєстрі за №1257 запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, та яка на підставі договору довічного утримання від 09.12.2003 року належить позивачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 521549,47 грн. (а.с.23).

31.10.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Ялтинського міського управління юстиції в АР Крим Котовою І.В. було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного вище виконавчого напису (а.с.16).

У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.88 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановоюКабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджую безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості позивача перед Банком.

Крім того, суд першої інстанції керувався тим, що згідно довідки форми №3 від 08.11.2013 року виданої Житлово-експлуатаційною організацією №2, вбачається, що з 27.12.2011 року у квартирі, на яку пропонується звернути стягнення за виконавчим написом проживає малолітня дитина ОСОБА_8 2003 року народження.(а.с.22).

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень.

Частина третя ст. 17 цього ж закону передбачає, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Частина друга ст. 18 вказаного закону передбачає, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» визначає, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

З огляду на вказане, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що оскільки ОСОБА_8 2003 року народження проживає у спірній квартирі, виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру як на предмет іпотеки повинен вчинятися лише за умови надання попередньої згоди органу опіки та піклування в порядку, відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що повністю відповідає нормам чинного законодавства з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на день вчинення виконавчого напису було чинне рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2009 року про розірвання кредитного договору, яким розірвано кредитний договір №49/МК/56/2007-840, в забезпечення якого був укладений іпотечний договір, на підставі якого було винесено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса.

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Крім того, з урахуванням положень ст.ст. З, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Таким чином, ухвалюючи рішення суд першої інстанції вірно вважав, що оскільки договір іпотеки від 14.06.2007 р. припинено на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2009 року, яким кредитний договір розірвано, то виконавчий напис нотаріуса від 30.08.2013 р., який вчинений на підставі Договору іпотеки підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, так як вчинений на підставі вже припиненого договору іпотеки.

Колегія суддів зазначає, що вказані висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2009 року позов ОСОБА_2 до ВАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Кредитний договір №49/МК/56/2007-840 від 14.06.207 р., укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 40 242,76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.09.2009 р. становить 322 344,51 грн., та суму судового збору в розмірі 1730,00 грн.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, вказане рішення оскаржено не було. Разом з тим, як зазначили в судовому засіданні 12.05.2015 р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 та представник ПАТ КБ «Надра» - Побережнимй О.П., рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2009 р. сторонами не виконано.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що кредитний договір є розірваним, вірно прийшов до висновку про припинення дії іпотечного договору та про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів відносно доводів апеляційної скарги, що виконавчий напис виконано у відповідності до норм чинного законодавства, зазначає, що вони не знайшли підтвердження матеріалами справи, з огляду на таке.

Як встановлено судами, рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2009 р. сторонами не виконано, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 40 242,76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.09.2009 р. становить 322 344,51 грн., та суму судового збору в розмірі 1730,00 грн. не видавався. Разом з тим, представником апелянта не надано доказів того, що ПАТ КБ «Надра» зверталося до суду з заявами про видачу виконавчих листів на виконання цього рішення.

При цьому, як вбачається зі змісту виконавчого напису від 30.08.2013 р., загальна сума заборгованості, яку необхідно перерахувати ПАТ КБ «Надра», становить 521 549,47 грн., тобто сума стягнення не є безспірною, що є підставою для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 23)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, підстав для її задоволення судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно. Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Федоренка Сергія Вікторовича - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: