233 № 233/5497/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Каліуш О. В., при секретареві Мазепа Н.А., за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять усунути перешкоди в користуванні ними власністю - квартирою АДРЕСА_1 Донецької області та зняти з реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Костянтинівка, зареєстрованого в АДРЕСА_1 посилаючись на те, що їм, а також відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У спірній квартирі зареєстровані три особи: позивачі та відповідач.

Навесні 2014 року їх син ОСОБА_5 виїхав з їх квартири та змінив місце свого проживання.

Вони є малозабезпеченими громадянами, тому в теперішній час збирають документи для оформлення субсидії на житло, яке вони не в змозі оплачувати у зв'язку із суттєвим здороженням комунальних послуг. Субсидія оформлюється з урахуванням доходів усіх проживаючих у даній квартирі. Проте, вони не мають можливості надати довідку про доходи сина. Зняття його з реєстрації за вказаною адресою усуває перешкоди по користуванню житлом, але не позбавляє відповідача права власності на житло.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з тих же підстав, пояснивши, що у жовтні 2014 року між ними та відповідачем виникла суперечка, внаслідок якої відповідач, усупереч їх волі, пішов із дому. З того часу відповідач спірним житловим приміщенням не користується, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав за тих же підстав, просив його задовольнити, вказуючи на те, що зняття з реєстраційного обліку відповідача необхідно їм для оформлення житлової субсидії.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнав у повному обсязі, пояснивши, що відповідач ОСОБА_4 після конфлікту з батьками, у жовтні 2014 року добровільно пішов зі спірного житлового приміщення та з того часу у ньому не проживає та ним не користується. З позовними вимогами позивачів щодо знаття його з реєстраційного обліку у спірному житловому приміщенні відповідач погоджується та не заперечує проти них. Проте, внаслідок того ж конфлікту, самостійно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, а бажає щоб це було зроблено через суд.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що спірне житлове приміщення розташовано у квартирі АДРЕСА_2, яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2008 року належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 кожному (а.с.4).

Право спільної часткової власності сторін на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації 26 січня 2009 року за реєстраційним номером 26219077 (а.с.5).

Згідно з довідкою № 773 від 10 серпня 2015 року, виданою КП «Служба єдиного замовника» у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_4 у спірному житловому приміщенні не проживає з 28 жовтня 2014 року. Дана обставина визнана у судовому засіданні сторонами, а отже на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо усунення перешкод в користуванні ними власністю - квартирою АДРЕСА_1 та зняття відповідача ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за даною адресою, суд дійшов висновку про необґрунтованість даних позовних вимог з таких підстав.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Проте, вищезазначених позовних вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою позивачами не заявлено, а тому позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), а тому власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений з нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71,72,109,110,116 Житлового кодексу УРСР.

Отже, відповідач ОСОБА_4, як співвласник спірного житлового приміщення, не може бути позбавлений законодавчо закріпленого права користування своїм майном ( у вигляді частки квартири, в якому знаходиться спірне житло), яке є однією зі складових права власності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що визнання позову представником відповідача суперечить вищенаведеним нормам закону.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити у повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням - 06 листопада 2015 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш