22-ц/775/505/2015(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-ій інстанції Васильченко О.Г.
Суддя - доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Мальцевої Є.Є., Зайцевої С.А.,

при секретарі - Батирєві П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про розірвання договорів банківського вкладу та повернення грошових коштів

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк», в якому просив розірвати договори банківського вкладу та повернути грошові кошти і не виплачені проценти. Обґрунтовуючи позов, посилався на те, що між ним та банком було укладено чотири депозитних договори з відсотковою ставкою 24% річних, тобто 2% від суми вкладу щомісячно, а саме:

11 жовтня 2013 року депозитний договір № 662296/2013, за умовами якого ним внесено до каси банку 401100 грн., строком до 11 квітня 2015 року.

27 січня 2014 року депозитний договір №732638/2014, за яким внесено 1 000 000 грн., строком до 27 лютого 2015 року.

07 лютого 2014 року депозитний договір №740318/2014, за яким ним внесено 420 000 грн., строком до 07 березня 2015 року.

18 лютого 2014 року депозитний договір №749483/2014 за умовами якого внесено 300000 грн., строком до 18 березня 2015 року.

У зв»язку з затримкою та невиплатою відсотків за вкладами 06 жовтня 2014 року він подав заяву про розірвання вказаних договорів та повернення грошових коштів. Однак, відповіді від банку не отримав.

В процесі розгляду справи, позивач уточнив свої позовні вимоги та остаточно просив розірвати укладені з відповідачем депозитні договори, повернути належні йому кошти за договорами в сумі 2 130 000 грн., а також відсотки за користування коштами за вказаними депозитними договорами в сумі 106 170,46 грн. (а.с.54-55).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір банківського вкладу №662296/2013, укладений 11 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 401 100 грн., та стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму банківського вкладу в розмірі 401 100 грн.

Розірвано договір банківського вкладу №732638/2014, укладений 27 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 1000000 грн., та стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму банківського вкладу в сумі 1 000 000 грн.

Розірвано договір банківського вкладу №740318/2014, укладений 07 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 420000 грн., та стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму банківського вкладу в сумі 420 000 грн.

Розірвано договір банківського вкладу №749483/2014, укладений 18 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 300000 грн., та стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму банківського вкладу в сумі 300 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_2 відсотки за користування коштами відповідно до умов договорів банківського вкладу в сумі 106 170,46 грн.

Не погодившись з рішенням суду і посилаючись в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що підписуючи договори про банківські вклади, ОСОБА_2 погодився, що відкриття і обслуговування його поточних рахунків буде здійснюватися в порядку та на умовах, визначених договором і Правилами відкриття і обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб. У зв»язку з тим, щоз 24 листопада 2014 року в банку була запроваджена тимчасова адміністрація, а з 20 березня 2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» у зв'язку з неплатоспроможністю, вимоги позивача про розірвання договорів банківського вкладу не ґрунтуються на законі.

Представник ПАТ «ВіЕйБіБанк» в судове засідання апеляційного суду двічі не з»явився ( 6 травня 2015 року та 14 травня ), будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за допомогю засобів зв»язку, які забезпечили фіксацію виклику - телефонограмою, електронною поштою та факсом ( а.с. 144,147,153). Тому, відповідно до вимог ч.4 ст.169 та ч.2 ст.305 ЦПК України, справа розглянута у відсутність відповідача.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення проти скарги представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який просив скаргу відхилити, а рішення суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБіБанк» були укладені договори банківського вкладу: №662296/2013 від 11 жовтня 2013року, за яким ОСОБА_2 вніс до каси банку грошові кошти в сумі 401 100 грн. строком дії договору до 11 квітня 2015року; №732638/2014 від 27 січня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_2 вніс до каси банку 1 000 000 грн. строком дії до 27 лютого 2015 року; №740318/2014 від 07 лютого 2014року, за яким позивач вніс до каси банку 420 000 грн. строком дії договору до 07 березня 2015року; а також №749483/2014 від 18 лютого 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_2 вніс до каси банку 300 000 грн. строком дії договору до 18 березня 2015року. Згідно умов п.1.1, п.1.5 зазначених договорів, банк зобов'язався сплачувати щомісячно відсотки за даними вкладами з розрахунку 24 % річних, тобто 2% від суми вкладу щомісячно (а.с.6-9).

Задовольняючи позов про розірвання договорів банківського вкладу та повернення грошових коштів з виплатою процентів, суд виходив з того, що відповідачем істотно порушені умови договорів, що виразилося у несплаті відсотків за користування вкладеними коштами; що позивач у встановленому законом та договором порядку звернувся до відповідача з заявою про дострокове повернення суми вкладів, проте, відповідач ухилився від суми вкладів та відсотків за ними, чим порушив прийняті на себе договірні зобов»язання.

Колегія суддів не може не погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст.1061 цього Кодексу банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, установленому договором банківського вкладу.

За ч.5 вказаної статті проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Договір, відповідно до ст.629 ЦК України, є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушенняґ стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач уклав з ПАТ «ВіЕйБіБанк» договір банківського вкладу в національній валюті «Англійський «Онлайн» Здорова добавка» та три договори «Англійський «Постійний «Тринадцяти місячний» в національній валюті на загальну суму 2 130 000 грв., з щомісячною виплатою процентів.

Відповідно до п.п. 1.1.,1.2 Договорів для обліку вкладу Банк відкриє на ім»я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», куди Банк перераховувавє нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на Рахунок.

Як вбачається з умов договорів банківського вкдаду та п.п. 4.3, 4.5,4.7,4.8, 5.1.1.2 Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБіБанк» за час зберігання та користування коштами Банк нараховує і виплачує вкладнику проценти на суму вкладу; якщо вклад прийнято Банком на умовах щомісячної виплати процентів, то нараховані проценти за збереження вкладу вкладник має можливість отримати через касуу Банку, якщо це передбачено умовами договору. В інших випадках проценти перераховуються щомісячно на Рахунок - кореспондент, відкритий в Банку на ім»я Вкладника та зазначений в договорі; повернення грошових коштів, внесених на вклад у готівковій та /або безготівковій формі з поточного або іншого рахунку вкладника, відбувається в передбачений Договором строк; вкладник має право отримати Вклад та суму нарахованих процентів згідно з умовами Договору. При цьому вимога Вкладника про дострокове повернення частини вкладу або всього вкладу є підставою для розірвання Договору та повернення у зв»язку з цим суми вкладу та нарахованих процентів у повному обсязі з дотриманням процедур та строків, установлених Договором і Правилами для такого випадку.

Згідно з умовами п.1.7 Договору банківського вкладу від 11 жовтня 2013 року дата вимоги вкладником вкладу - 11 квітня 2015 року; за договором від 27 січян 2014 року - дата вимоги вкладу - 27 лютгго 2015 року; за договорм від 7 лютого 2014 року - дата вимоги вкладу - 7 березня 2015 року; за договором від 18 лютого 20154 року - 18 березня 2015 року ( а.с. 6-9).

До закінчення строку дії вказаних договорів позивач 6 жовтня 2014 року направив на адресу Банку заяву про розірвання договорів банківського вкладу у зв»язку з невиплатою процентів. Заява отримана та зареєстрована в цей же день, про що свідить штамп відділення №102 ПАТ «ВіЕйБіБанк» ( а.с.10).

Вказану заяву позивач залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до виписки по особовим рахункам ОСОБА_2, станом на 12 листопада 2014 року, на його рахунках знаходяться не виплаченими проценти на суму 106 170,46 грв. ( а.с. 60).

Згідно з ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статті 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши виписки по особовим рахункам ОСОБА_2, надані апеляційному суду ПАТ «ВіЕйБіБанк», з 11 жовтня 2013 року по 30 березня 2015 року за договором №662296/2013 ; з 27 січня 2014 року по 30 березня 2015 року за договором № №732638/2014; з 7 лютого 2014 року по 30 березня 2015 року №740318/2014; та з 18 лютого 2014 року по 30 березня 2015 року №№749483/2014, колегія суддів встановила, що нарахування та виплата процентів проводилася відповідачем у порушення умов договорів не щомісячно, в результаті чого сума нарахованих та не виплачених процентів, станом на 12 листопада 2014 року, становить 106 170,46 грв. ( а.с. 105-137). Доказів зворотного відповідачем не надано та в судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих доказів, колегія суддів вважажє, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2, оскільки він, як вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 651,1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку розірвання договору, у зв»язку з істотним порушенням умов договору щодо виплати йому процентів, та повернення вкладу разом з нарахованими процентами, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати суму вкладу та нараховані проценти у повному обсязі, у відповідності до умов п.5.1.1.2 договору.

Оскаржуючи рішення, ПАТ «ВіЕйБіБанк» в апеляційній скарзі посилається лише на те, що у зв»язку з запровадженням тимчасової адміністрації та з початком процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» з 20 березня 2015 року, необхідність в розірванні договорів банківського вкладу відпала, а тому, вимоги позивача є безпідставними.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Первіряючи законність рішення, відповідно до положень с.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ці доводи є необґрунтованими і підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що на підставі постанови Правління На ціонального банку України від 20 листопада 2014 року « Про віднесення ПАТ«ВіЕйБіБанк» до категорії неплатоспроможних» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №123 від 20 листопада 2014 року з 21 листопада 2014 року розпочата процедура виведення ПАТ «ВіЕйБіБанк» з ринку шляхом запровадження з 21 листопада 2014 року по 20 лютого 2015 року тимчасової адміністрації. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №128 від 24 листопада 2014 року з зазначеної дати призначена уповноважена особа Фонду для здійснення тимчасововї адміністрації.( а.с. 83-85).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку ( а.с. 104).

Між тим, апелянт не враховує, що тимчасова адміністрація почала діяти з 21 листопада 2014 року, натомість, як позивач звернувся з заявою про розірвання договорів та повернення вкладів до відповідача 6 жовтня 2014 року, а до суду 14 жовтня 2014 року, тобто, до дня запровадження тимчасової адміністрації. Крім того, оскаржуване рішення ухвалено 27 лютого 2015 року, а процедура ліквідації банку розпочата з 20 березня 2015 року. Тому, на думку колегії суддів, апелянт хибно вважає, що спірні правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Будь - яких коштів відповідно до цього Закону, в межах суми, що гарантується Фондом, позивач не отримував.

На наявність інших доказів чи обставин, які б могли вплинути на рішення суду, відповідач в апеляції не посилаться.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки висновки суду відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено у відповідності з нормами матеріального права, порушень норм процесуального прва, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовною підставою для скасування рішення, у справі не встановлено, рішення суду підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга ПАТ «ВіЕйБіБанк» - відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Т.Г.Ігнатоля

Судді : Є.Є.Мальцева

С.А.Зайцева