Справа № 199/6421/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позову, 19.02.2008 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 190208-к, за яким позивач надає позичальнику поновлювану кредитну лінію з правом користування грошовими коштами по частинам з лімітом кредитування в сумі 360000,00 грн. зі сплатою 33 відсотка річних. Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісячно не пізніше 19 числа шляхом внесків готівкою у касу спілки. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 19.08.2015 року має прострочену заборгованість у загальному розмірі 2857835,02 грн., яка складається з наступного:

-358070,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-857071,20 грн. - заборгованість за відсотками;

-1489420,24 грн. штраф;

-153273,58 грн. пеня.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 19.02.2008 року був укладений договір іпотеки № 190208-з, предметом іпотеки за яким є квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, б. 7, кв. 68, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. Позивач просить суд для задоволення його вимог про погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Позивач ОСОБА_2 спілка «Взаємний кредит», належним чином та завчано сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання прелставника не направив. Надав суду письмову заяву, за якою підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути за відсутності свого представника.

Відповідачка ОСОБА_1, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 77 ЦПК України, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила.

За ухвалою суду розгляд справи проведений за відсутності сторін в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем до позову додана копія договору крелитної лінії № 190208-к (а.с. 5), укладеного 19.02.2008 року між відповідачкою ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Взаємний кредит», за яким спілка надає позичальнику поновлювану кредитну лінію з правом користування грошовими коштами по частинам з лімітом кредитування в сумі 360000,00 грн. зі сплатою 33 відсотка річних.

Сторонами не оспорюється той факт, що зазначений кредитний договір підписаний особисто ОСОБА_1 і кредитні кошти були фактично отримані останньою від позивача в повному обсязі.

Фактичне отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується також копіями видткових касових ордерів (а.с. 6-11).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.1 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 20.12.2013 року - а.с. 12) передбачено, що позичальник зобовязався повернути спілці отриманий кредит не пізніше 19 лютого 2014 року.

За п. 3.3 кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку здійснювати сплату відсотків за користування кредитом щомісячно не пізніше 19 числа шляхом внесків готівкою у касу спілки. У разі несплати відсотків у встановлений строк вони вважаються простроченими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту (а.с. 13), ОСОБА_1 повертала кредит та сплачувала відсотки за користування кредитом несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість.

Зокрема, станом на 19.08.2015 року включно заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором склала:

-358070,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-857071,20 грн. - заборгованість за відсотками;

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту та відсотками позивачем здійснений арифметично правильно і відповідачкою не оспорюється.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки;

Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За п. 7.1 кредитного договору, у разі порушення позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 3.1 цього договору, пощичальник сплачує спілці пеню пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку Укрїни, що діє в період, за який сплачується пеня, від суми залику непогашеної заборгованості по кредиту.

Як передбачено п. 7.2 кредитного договору, у разі порушення позичальником зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, предбачених у п. 1.2 цього договору у строки вказані у п.п. 3.3, пощичальник сплачує спілці штраф в розмірі 1,0 відсоток від суми несплачених (прострочених) відсотків за кожен день прострочення.

Позивачем за прострочення повернення кредиту та сплати відсотків, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624 ЦК України, в порядку п.п. 7.1, 7.2 кредитного договоруздійснене нарахування штрафу у розмірі 1489420,24 грн. та пені у розмірі 153273,58 грн. (а.с. 13).

Нарахування штрафу та пені позивачем здійснене арифметично правильно і відповідачкою не оспорене.

Вирішуючи питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-169цс14 від 29.10.2014 року, згідно якого за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань.

Суд виходить з того, що згідно умов кредитного договору (п. 2.4) сплата відсотків за користування кредитом мала здійснюватися відповідачкою щомісячно не пізніше 19 числа. Отже, 20 числа кожного місяця, у разі нездійснення до цього часу відповідачкою чергового щомісячного платежу зі сплати відсотків або здійснення його у меншому розмірі, позивач мав обєктивну можливість довідатися про порушення свого права на отримання такого щомісячного платежу і початок перебігу строку давності щодо вимог про стягнення такого простроченого щомісячного платежу зі сплати відсотків починається з 20 числа відповідного місяця.

Позивач подав позов безпосередньо до канцелярії суду 20.08.2015 року (а.с. 5).

Згідно вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина простроченої заборгованості за відсотками знаходиться поза межами визначених ст. 257 ЦК України трьох років перед зверненням позивача до суду.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-25цс15 від 18.03.2015 року, за яким виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише із наявністю про це заяви сторони. Таким чином суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Відповідачка своїми правами скористалася на власний розсуд та заяву про застосування позовної давності суду не надала.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд позбавлений можливості за власною ініціативою застосувати позовну давність.

Позивачем до позову додана копія датованої 14.04.2015 року вимоги на адресу ОСОБА_1 (а.с. 16), за якою спілка вимагала від останньої протягом тридцяти днів з дня одержання вимоги погасити прострочену заборгованість з попередженням про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав у разі її не погашення.

21 квітня 2015 року відповідачка особисто отримала лист-вимогу №51 від 14 квітня 2015 року, що підтверджується копією вимоги (а.с. 16).

ОСОБА_1 своїми правами розпорядилася на власний розсуд та на час ухвалення судового рішення прострочену заборгованість не погасила.

За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка ОСОБА_1, яка прострочила виконання грошового зобовязання, на підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання та згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязана сплатити суму боргу.

За таких обставин, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 19.08.2015 року становить 2857835,02 грн., з яких:

-358070,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-857071,20 грн. - заборгованість за відсотками;

-1489420,24 грн. штраф;

-153273,58 грн. пеня.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 7 зазначеного Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором було забезпечене шляхом укладення 19.02.2008 року між позивачем та відповідачем нотаріально - посвідченого іпотечного договору № 190208-3 (а.с. 14-15), предметом іпотеки за яким є квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, б. 7, кв. 68, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 61-62), відповідачка ОСОБА_1 залишається зареєстрованим власником квартири на час розгляду справи в суді. Іпотека на квартири за вказаним іпотечним договором є чинною. Відомості щодо вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна не зареєстровані.

У звязку з не виконанням ОСОБА_1 основного зобовязання за кредитним договором у позивача на підставі ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог - стягнення заборгованості за кредитним договором зі сплати кредиту, процентів за користування кредитом, комісійної винагороди та пені у вищезазначених розмірах.

Позивачем додана копія датованої 14.04.2015 року вимоги на адресу ОСОБА_1 (а.с. 16), за якою позивач вимагав погасити заборгованість за кредитом та попередив, що у разі непогашення заборгованості в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги позивач має намір звернути стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки).

Згідно запису на вимозі, вона була отримана особисто ОСОБА_1 21.04.2015 року.

Позивач за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням у загальному розмірі 2857835,02 грн. і за таких обставин, вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 39 зазначеного Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Обраний позивачем спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, відповідає як умовам іпотечного договору (п. 5.4), так і вимогам закону - ст. 41 Закону України «Про іпотеку».

Визначаючи початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації, суд керуються висновком оціночної будівельної судової технічної експертизи № 1510.06/15 від 15.10.2015 року (а.с. 66-105), за яким найбільш ймовірна дійсна (ринкова) вартість вказаної квартири становить 793100 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позиваач підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Керуючись та ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити в повному обсязі.

Для задоволення вимог Кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 190208-к від 19.02.2008 року станом на 19.08.2015 року у загальному розмірі 2857835 (два мільйони вісімсот пятдесят сім тисяч вісімсот тридцять пять) гривень 02 (дві) копійки, яка складається із:

-358070,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-857071,20 грн. - заборгованість за відсотками;

-1489420,24 грн. штраф;

-153273,58 грн. пеня;

звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, б. 7, кв. 68, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., яка складається з приміщень: 1 - коридор, 2, 4, 5 - житлові, 3 - санвузол, 6 - кухня, 7 - кладова, І - лоджія, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 14.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром № 1510, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» із встановленням початкової ціни продажу у розмірі 793100 (сімсот девяносто три тисячі сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Взаємний кредит» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :