РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12614/15-ц

пр. № 2/759/5448/15

02 листопада 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді : Т.О. Величко

при секретарі: А.В. Самайда

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк», в особі довіреної особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 05.08.2015 року підсудність цивільної справи за позовом ПАТ «Дельта Банк», в особі довіреної особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визначено Святошинському районному суду м. Києва.

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 1104/0608/88-08П від 10.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 Банк надав позичальнику кредит у розмірі 67900,00 грн. на строк з 10.06.2008 року до 09.06.2018 року або до повного повернення.

Позивач вказував, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку та обсязі та на умовах, визначених договором ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач вказує, що позичальник умови кредитного договору не виконав належним чином, у зв»язку з чим станом на 26.06.2015 року за відповідачем виникла наявна заборгованість у сумі 10985,43, що складається із: сума заборгованості за кредитом-7875,52 грн; сума заборгованості за відсотками 1 754,00 грн; пеня 426,00 грн; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту -0 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках -29,91 грн., а тому просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та покласти на відповідача судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з»явився просив розглядати справу за відсутності представника позивача, підтримав вимоги позову та просив суд позов задовольнити. Проти заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1, зареєстрований у АДРЕСА_1, викликався у судове засідання, шляхом оприлюднення дати та часу місця розгляду справи на веб. сайті судової влади України, за допомогою засобів поштового зв»язку у судове засідання не викликався, у зв»язку із тимчасовою окупацією АРК, а ому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи із наступного.

Відповіднодо ст 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадів встановених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відпоідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання

(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами

Судом встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 1104/0608/88-08П від 10.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 Банк надав позичальнику кредит у розмірі 67900,00 грн. на строк з 10.06.2008 року до 09.06.2018 року або до повного повернення ( а.с.7-10).

Судом встановлено, що між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку та обсязі та на умовах, визначених договором ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.18-25). Судом встановлено, що згідно із додатком 1 до вказаного Договору купівлі продажу ( а.с.26) фактичний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором у валюті № 1104/0608/88-08П від 10.06.2008 року , станом на 25.05.2012 року складає стокова заборгованість 41016,38 грн; прострочена заборгованість 0,002386 грн.

Судом встановлено, що згідно Рішення Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.03.2014 року (а.с.30-31) та рішення про внесення змін до вказаного рішення( а.с.34) від 04.08.2015 року тимчасову адміністрацію запроваджено на строк до 02.09.2015 року.

Судом встановлено, що згідно Довідки ПАТ «Дельта Банк» за підписом заступника директора з питань кредитування Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації п. ОСОБА_2. повідомлено, по факт укладення вищевказаного кредитного договору та про розмір заборгованості станом на 25.06.2015 року відповідача складає10985,43, що складається із: сума заборгованості за кредитом-7875,52 грн; сума заборгованості за відсотками 1 754,00 грн; пеня 426,00 грн; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту -0 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках -29,91 грн, при цьому надано розрахунок заборгованості ( а.с.14-15).

Відповідач зазначав, що згідно ст. 517 ЦК України передбачає первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Таким чином, до надання доказів здійснення заміни кредитора у Кредитному договорі, відповідач має право не виконувати свої зобов'язання, не ризикуючи при цьому простроченням їх виконання, та вважає, що відповідна ситуація повинна розглядатись, як прострочення кредитора, яке тягне наслідки, передбачені ст. 613 ЦК України, що мають бути підтверджені позивачем.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не надав суду доказів про належне інформування боржника у 2012 році, до окупації АРК про заміну кредитора у зобов»язанні, а також не повідомив про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України.

Згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" 1.Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 2. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 3. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. 4. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. 5. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. 6. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. 7. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку тазабезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. 8. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. 9. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду належних первинніх документів, щодо наявності заборгованості відповідача на за час укладення кредитного договору, договору купівлі продажу, а також не повідомлено про підстави звільнення від доказування.

До матеріалів справи надано Довідку ( а.с.13) за підписом заступника директора з питань кредитування Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації п. ОСОБА_2., яка у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України є неналежним доказом, та згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України судом не взяті до уваги.

Також до матеріалів справи позивачем надано розрахунок заборгованості ( а.с14-15), згідно якого неможливо встановити на підставі яких первинних документів ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» проведено вказаний розрахунок, який не відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік», а тому позов з боку позивача не доведений та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню,.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 6,11,14,15,16, 207,208, 525,526,610,611,629 ЦК України, ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 208-210, 212-218, 224,228,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», в особі довіреної особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1104/0608/88-08П від 10.06.2008 року - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмово заявою відповідача протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з часу його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення цього суду. Для відповідача з часу залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко