Справа № 203/5266/15-ц
Провадження № 2/0203/1514/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні,

вирішив:

10 вересня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивачка із позовом до ДКПВІ «Дніпроагропроект», про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 30 червня 1975 року вона працювала у Державно-кооперативному проектно-вишукувальному інституті «Дніпроагропроект» на різних посадах, остання начальник сектору проектування генпланів, зведених інженерних мереж і доріг, що підтверджується записом в трудовій книжці №25 (Наказ №17-к від 03 лютого 2014 року). На підставі наказу №12-к від 31 березня 2015 року позивачка була звільнена із займаної посади на підставі п.1 ст.38 КЗпП України. В день звільнення відповідачці була видана трудова книжка та ознайомлено з наказом про звільнення. В той же час, на момент звільнення позивачки з роботи їй було виплачено заробітну плату не в повному обсязі, а саме ДКПВІ «Дніпроагропроект», мало заборгованість по виплаті ОСОБА_1 заробітної плати з урахуванням невикористаних днів щорічної відпустки у розмірі 31 922, 41 грн. Заборгованість складається із сум щомісячних окладів, що становить 2 790, 00 грн. станом на березень 2015 року, премій та невикористаних днів щорічних відпусток. На підставі вказаного позивачка просить стягнути на її корить заборгованість по заробітній платі в сумі 31 922, 41 грн. Та враховуючи, що відповідачем було порушено виплату заробітної плати, позивачка просить стягнути на свою користь компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 33 022,00 грн., розрахунок якої проведено у відповідності до постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року. (а.с.1-5)

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. (а.с.52,54)

Представником відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні були подані заперечення проти позову в порядку ст. 128 ЦПК України, в яких зазначено, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, оскільки відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України вимоги, визначені у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. (а.с.а.с.48-50)

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

30 червня 1975 року ОСОБА_1 прийнята на посаду старшого інженера у відділ генпланів та доріг на підставі наказу №44-к від 30 липня 1975 року, що підтверджується записом №10 у трудовій книжці. (а.с.12)

Згідно наказу №10-к від 20 лютого 1978 року ОСОБА_1 24 лютого 1978 звільнена за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, запис №11 трудової книжки. (а.с.12)

Наказом №17-к від 03 лютого 2014 року ОСОБА_1 03 лютого 2014 року у звязку з реорганізацією структури інституту переведена у відділ комплексних проектувань на посаду начальника сектору проектування генпланів, зведених інженерних мереж і доріг, запис №24 трудової книжки. (а.с.13)

31 березня 2015 року на підставі наказу №12-к від 31 березня 2015 року ОСОБА_1 звільнена за п.1 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію), запис №25 трудової книжки. (а.с.13)

В той же час, після звільнення позивачки з роботи їй було виплачено заробітну плату не в повному обсязі, а саме ДКПВІ «Дніпроагропроект» мало заборгованість по виплаті ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 31 922, 41 грн.,що підтверджується довідкою відповідача від 26 листопада 2015 року № 01-13/298 (а.с.42)

Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права.

Оскільки позивачка не мала довідки про заробітну плату, наявність якої є обовязковою для подання заяви для видачі судового наказу, а одержала її лише під час розгляду справи на підставі ухвали суду, суд приходить до висновку, що вона не мала можливості звернутись до суду в порядку наказного провадження. З вказаних підстав суд вважає за можливе розглянути вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі безпосередньо в позовному провадженні, оскільки в іншому випадку позивачка буде позбавлена права на справедливий судовий розгляд в розумні строки визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З наведених підстав, доводи відповідача про необхідність залишення позовної заяви без розгляду не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до ст. 43 ч.7 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Положеннями ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, відповідним чином погодженим, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Нормою ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Положеннями ст. 47 КЗпП України передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення не тільки видати працівникові трудову книжку, а й провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

В свою чергу, нормою ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок розрахунку при середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями)

Згідно абз. 3 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Оскільки позивачку звільнено у березня 2015 року, для розрахунку середньої заробітної плати має бути взята оплата за січень 2015 року в розмірі 3 037 грн. 09 коп. та лютий 2015 року в розмірі 7 806 грн. 94 коп., а разом 10 844 грн. 03 коп. (а.с. а.с. 14, 15, 31, 42).

При цьому згідно п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Як видно з розрахункових листів (а.с. а.с. 14, 15) у січні 2015 року позивачка відпрацювала 10 днів, а у лютому 2015 року 20 днів. Таким чином середньоденна заробітна плата позивачки складає 10 844 грн. 03 коп. / 30 днів = 361 грн. 47 коп.

Кількість робочих дів за час розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог (з 01 квітня 2015 року по 10 вересня 2015 року) складає 110 днів. Таким чином компенсація за час розрахунку при звільненні становить 361,47 грн. * 110 день = 39 761 грн. 70 коп.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, компенсація за час затримки розрахунку при звільненні має бути стягнута в межах заявлених позивачкою вимог 33 022 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Окрім того, положеннями ст.238 КЗпП України визначено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від плати судового збору згідно п.1 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» та у звязку з повним задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 649 грн. 44 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень про присудження працівникові заробітної плати. але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених п.п. 1-3 частини 1 цієї статті.

Враховуючи, що заробітна плата є основним джерелом для існування позивача, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення щодо всієї суми заборгованості по заробітній платі, яка складає 31 922 грн. 41 коп.

В частині стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні рішення підлягає виконанню на загальних підставах, оскільки відповідно до п.п. 3.9. п. 3 Інструкції із статистки заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні не входить до складу фонд оплати праці, а ст. 367 ЦПК України передбачає негайне виконання судових рішень саме в частині стягнення заробітної плати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.43, 124 Конституції України, ст.ст.1, 15, 21, 24 Закону України «Про оплату праці», ст.24 Закону України «Про відпустки», ст.ст.2, 40, 47, 83, 94, 115-117, 233, 238 КЗпП України, ст.ст.57-60, 208-210, 218, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «ДНІПРОАГРОПРОЕКТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «ДНІПРОАГРОПРОЕКТ», ідентифікаційний код 03577929. адреса: 49101, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 28 А, поточний рахунок 3000 в АТ «УкрСиббанк» МФО 351005 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: м. Дніпропетровськ, просп. Слобожанський (просп. імені газети «Правда»)АДРЕСА_1/2 заборгованість по заробітній платі (у тому числі компенсацію за невикористану відпустку) в розмірі 31 922 грн. 41 коп., компенсацію за час розрахунку при звільненні в розмірі 33 022 грн. 00 коп., а разом 64 944 (Шістдесят чотири тисячі девятсот сорок чотири) грн. 41 коп.

Стягнути з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «ДНІПРОАГРОПРОЕКТ», ідентифікаційний код 03577929. адреса: 49101, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 28 А, поточний рахунок 3000 в АТ «УкрСиббанк» МФО 351005 на користь держави судовий збір в розмірі 649 (Шістсот сорок девять) грн. 44 коп.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі (у тому числі компенсації за невикористану відпустку) в розмірі 31 922 (тридцять одна тисяча девятсот двадцять дві) грн. 41 коп. допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 15.12.2015 р.

Суддя С.В. Єдаменко