Справа № 2-1199/2009
Провадження № 2-п/545/1/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2015 р. Полтавський райсуд Полтавської області у складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

з участю секретаря - Перепадченко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за заявою відповідачки ОСОБА_1 та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідачка по даній цивільній справі ОСОБА_1 11.09.2014 року звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення по справі № 2-1199/2009. ( а. с. 124 - 127 ), посилаючись на те, що заочним рішенням Полтавського райсуду від 10.11.2009 року, яким позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 задоволено, зокрема звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 169-08/1/3, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського округу ОСОБА_3 01.08.2008 року за реєстраційним номером 4664 - квартира АДРЕСА_1.

Про існування заочного рішення Полтавського райсуду Полтавської області від 10.11.2009 року їй стало відомо лише 10.09.2014 року при судовому розгляді цивільної справи в Полтавському районному суді Полтавської області ( справа № 545/864/14-ц. ) за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про виселення із житлового приміщення. Факт ознайомлення 10.09.2014 року з заочним рішення підтверджується заявою про отримання даного рішення, що міститься в матеріалах справи № 2-1199/2009.

Згідно ч. 2 ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З заочним рішенням Полтавського райсуду Полтавської області не погоджується, вважає передчасним, таким, що винесено при порушенні принципу диспозитивності та змагальності сторін, при неповному з»ясуванні всіх обставин та матеріалів справи, що підтверджує наступним обґрунтуванням.

По-перше, з описово-мотивувальної частини заочного рішення суду від 10.11.2009 року слідує, що «Відповідачка, будучи належним чином повідомлена через засоби масової інформації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилася, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності відповідачки». Приймаючи ухвалу про проведення заочного розгляду справи за її відсутності, суд виходив з того, що вона була належно повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі. Разом з тим, відповідно до ст. 74 ЦПК України основним видом судового виклику є повістка. Оскільки, судова повістка за місцем постійного проживання не надходила ( не вручалась ), то вона не прибула на судове засідання та не повідомила суду поважність причин неявки. Неповідомлення її у встановленому порядку про розгляд справи позбавило передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими вона заперечує проти позову.

З огляду на те, що їй не було відомо про існування судової справи № 2-1199/2009. в Полтавському райсуді Полтавської області та те, що вона не приймала участі при розгляді судової справи при винесенні заочного рішення суду від 10.11.2009 року було порушено її конституційне право на судовий захист ( ст. 59 Конституції України ) та принцип змагальності ( ст. 10 ЦПК України ), відповідно до якого, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, чого вона була позбавлена.

З огляду на викладене, заочне рішення Полтавського райсуду Полтавської області від 10.11.2009 року підлягає скасуванню та призначенню до розгляду в загальному порядку.

По-друге, в підтвердження того, що заочне рішення суду від 10.11.2009 року є неповним та необгрунтованим, оскільки судом не враховано, що за адресою в АДРЕСА_2 зареєстрована та фактично проживає її малолітня донька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 4475 від 10.09.2014 року.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення суду ухвалене на основі повного і всебічного з»ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, судом не було враховано, що за вище згаданою адресою, зареєстрована та проживає малолітня особа, не було залучено Службу у справах дітей.

Відповідно до п. п. 4.5.9. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено ( змінено ) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувану.

Враховуючи той факт, що судом не було повно та ґрунтовно досліджено всі обставини даної справи, зокрема факту реєстрації та проживання за ІНФОРМАЦІЯ_2 неповнолітньої ОСОБА_2 призвело до прийняття ряду протиправних рішень.

Окремо звертає увагу суду, що судом 1-ї інстанції проігноровано вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої органи опіки та піклування зобов»язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Отже, для встановленні об»єктивної істини по справі № 2-1199/2009., заочне рішення суду від 10.11.2009 року підлягає перегляду в загальному порядку.

По-третє, відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII, на сьогоднішній день не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника ) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя ) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що :

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна ( об»єкта незавершенного будівництва нерухомого житлового майна ) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Враховуючи ту обставину, що заочне рішення суду від 10.11.2009 року не було виконано та в силу вимог ст. 58 Конституції України закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помішують або скасовують відповідальність особи, згадане рішення підлягає скасуванню.

Тому, вважає за необхідне скасувати заочне рішення Полтавського райсуду Полтавської області від 10.11.2009 року та призначити дану справу до розгляду в загальному порядку.

Прохала скасувати Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.11.2009 року по справі № 2-1199/2009 та призначити дану справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні відповідачка ( заявниця ) та її представник ОСОБА_4 ( а. с. 166 ) підтримали заяву із вказаних в ній підстав, наполягаючи на тому факті, що вона як відповідачка не знала про існування даної цивільної справи і взнала тільки про існування заочного рішення в 2014 році при розгляді іншої цивільної справи про виселення. На уточнення суду щодо її реєстрації на момент подачі позову до суду по даній справі - 11.06.2009 року ( а. с. 3 ) відповідачка надала суду для огляду оригінал паспорту на своє ім»я серії КН № 925083, виданий 10.06.1999 року Київськким РВ УМВС України у Полтавській області, де на сторінці № 11 є записи про її реєстрацію в АДРЕСА_3 з 03.03.1999 року, а також при встановленні анкетних даних повідомила суду місце своєї роботи - бухгалтер ТОВ «Бліц-сервіс». Вказала, що місце її роботи під час розгляду справи по суті міг повідомити і банк, бо вона зазначала це місце роботи в анкеті при зверненні за отриманням кредиту. Не заперечувала, що адресу вказану в позові банк зазначив, бо вона її також написала в анкеті при зверненні. Про розгляд неодноразових подань держвиконавців ВДВС Полтавського РУЮ про примусове проникнення до житла та складення відповідних актів з цього приводу, що вона як боржник відмовлялася допускати до приміщення держвиконавців їй також не відомо. Разом з тим, не заперечувала, що після укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, в порушення зобов»язань не повідомляла банк про зміну адреси своєї реєстрації та проживання. Крім цього, представник відповідачки ( заявниці ) наполягав на порушенні процесуальних норм права в порушенні судом права на захист відповідачки при розгляді справи, оскільки останні не повідомлялася належним чином та не залучив органу Служби у справах дітей за наявності у відповідачки малолітньої дитини.

Представник позивача - ОСОБА_5 ( а. с. 142 ) вважав за необхідне дану заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення згідно вимог ч. 1 ст. 232 ЦПК України, оскільки відсутні умови та докази до них, на підставі яких передбачено таке скасування. Матеріалами справи, з якими він знайомився як представник, то справу розглянуто по суті з дотриманням вимог чинного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, то відповідачка знала про дану цивільну справу та про судові засідання, але обрала позицію не явки в засідання, внаслідок чого судом було на законних підставах дано оголошення в пресу щодо її належного виклику в судове засідання. Крім цього, в порушення умов п. 4.5. кредитного договору та п. 2.4. договору іпотеки, змінила адресу свого проживання чи реєстрації, не повідомивши банк про цю обставину. Що стосується вказаних в заяві істотних доказів і причин для скасування заочного рішення, то вони не існували на момент розгляду справи в 2009 році, так як дочка у відповідачки народилася в 2011 році та введений мораторій діє з червня 2014 року.

Судом встановлено, що підстав передбачених чинним законодавством для скасування даного заочного рішення відповідно до ст. 232 ЦПК України не має, а навпаки є докази викладені відповідачкою в заяві в матеріалах справи, які підтверджують підстави задоволення позову по суті викладені в рішенні суду. А саме, посилання про не знання відповідачкою про наявність та розгляд даної справи спростовується рядом доказів ( - поштовим повідомленням на а. с. 42 з підписом про його отримання за адресою її попередньої реєстрації згідно паспорту - АДРЕСА_4, - протоколом судового засідання від 04.09.2009 року на а. с. 46, де вона була присутньою та повідомляла вірну згідно паспорту на той час адресу реєстрації, яку вказала суду - АДРЕСА_5 та місце роботи - головний бухгалтер ТОВ «Блиц-сервіс», - розпискою суду про отримання повістки на а. с. 48 після судового засідання 04.09.2009 року на наступне судове засідання на 25.09.2009 року вручену їй під особистий розпис, - направленими повістками з повідомленнями за повідомленою нею адресою реєстрації в засіданні 04.09.2009 року, що відповідає її пред»явленому паспорту на а. с. 59 61, 64 66, які повернуті суду з відмітками пошти : «за закінченням терміну зберігання», на підставі чого було дано оголошення в пресу щодо її належного виклику на а. с. 63, 67 ). Дані повістки виклики до суду тотожні і виклику до суду за її заявою про скасування заочного рішення суду, де також мається відмітка пошти : «за закінченням терміну зберігання» надіслана за тією ж адресою її реєстрації на а. с. 138 140, що свідчень про зловживання своїми правами, які призвели до їх порушення нею самою. Крім цього, матеріали справи містять розгляд ряд подань держвиконавців ВДВС Полтавського РУЮ ( а. с. 77 78, 88, 104 105, де долучено як наслідок виконання належно оформлених актів держвиконавця, де вказано про відмову боржника ( відповідачки ) допускати до приміщення та що квартирира знаходитьс оренді ( а. с. 80, 110 ). Тому, заочне рішення по даній справі було винесено без порушення норм процесуального та матеріального права по наявним матеріалам справи, з урахуванням доказів, що мали істотне значення для вирішення справи. Відповідачка повідомлялася судом належним чином відповідно до вимог діючого законодавства та достеменно знала про тривале виконання рішення суду. Що стосується інших обставин вказаних відповідачкою, на які вона послалася в заяві як на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи : наявність в неї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 169 ) та прийняття і набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VІІ, то станом на момент розгляду справи їх не існувало і на даний час вони не мають відношення до заочного рішення суду від 10.11.2009 року по даній справі.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення відповідно до ст. 232 ЦПК України, так як судом не встановлено підстав, передбачених чинним законодавством для його скасування.

Керуючись ст. 15 ч. 1, 208, 209, 210, 230 - 233, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 2-1199/2009. - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя Полтавського районного суду О.О. Гальченко