АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6860/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3073/15Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», третя особа директор філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» Кулаков Данило Олександрович, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржив позивач. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що місцевий суд не встановив і не зазначив у рішенні, чи є у нього хвороба, яка перешкоджає продовженню виконуваної ним роботи, підтверджена висновком МСЕК. Зазначає, що суд першої інстанції не встановив фактичні дані, які підтверджують саме стійке, а не тимчасове зниження його працездатності. Також стверджує, що висновок Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ від 17 квітня 2015 року в дійсності є лише випискою із медичної картки амбулаторного хворого №781.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити з підстав, визначених в ст. 308 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 18 липня 1995 року наказом №533-к від 18 липня 1995 ОСОБА_2 прийнято на роботу електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 3 розряду в БТРЗ на підприємство «Полтавагазпром». 03 січня 1997 року наказом №997к від 30 грудня 1996 року ОСОБА_2 переведено електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 4 розряду. 01 червня 2004 року наказом №432-к від 01 червня 2004 року його переведено електромонтером з обслуговування по 5 розряду бригади ремонтно-технічного забезпечення. 01 січня 2011 року наказом №962-к від 31 грудня 2010 року позивачу присвоєно 6 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2(а.с.5, 6, 44).

18 травня 2015 року наказом директора ГПУ «Полтавагазвидобування» №323-П від 18 травня 2015 року позивача звільнено з роботи за станом здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією відповідного наказу. Підставою звільнення зазначено службові записки начальника Бази ремонтно-технічного забезпечення Королюка В.В.; висновок Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ №08-03/624 від 17 квітня 2015 року; протокол засідання профспілкового комітету ГПУ «Полтавагазвидобування» №55 від 06 травня 2015 року (а.с.11).

Згідно висновку медичної комісії Четвертої клінічної лікарні м. Полтави від 13 січня 2015 року ОСОБА_2 не придатний до роботи за професією ДК 003:2005 роботи з обслуговування ДЕУ (ч.2) роботи у нафтовій та газовій промисловості (ч.4), що підтверджується висновком від 13 січня 2015 року (а.с.25 зворот).

Згідно службових розписок начальника БТРЗ Королюка В.В. від 03 лютого 2015 року та 02 березня 2015 року вказувалось, що 22 грудня 2014 року на робочому місці з електромонтером 6-го розряду енергоремонтної майстерні БРТЗ ОСОБА_2 сталося раптове погіршення стану здоров'я, а викликані лікарі швидкої допомоги встановили попередній діагноз: вперше виявлений приступ епілепсії. Після виходу з лікарняного 05 січня 2015 року позивач був направлений на додатковий медичний огляд (направлення від 05 січня 2015 року) в поліклінічне відділення 4-ї міської лікарні з метою визнання можливості в подальшому працювати за спеціальністю електромонтера. Згідно медичного висновку лікувального закладу від 13 січня 2015 року ОСОБА_2 визнано непридатним до роботи за вказаною спеціальністю. Окрім того, вищевказаний працівник проходив щороку періодичні медичні огляди і згідно заключних актів від 15 жовтня 2013 року, 25 жовтня 2012 року,15 вересня 2011 року, 08 червня 2010 року перебуває на диспансерному нагляді і потребує переведення на іншу роботу за станом здоров'я постійно (ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба ІІ ст.)

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 №781 від 17 квітня 2015 року клініки науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань Харківського національного медичного університету позивачеві протипоказана робота з обслуговування і ремонту діючих електроустановок, робіт на висоті, всіх видів підземних робіт та інших видів робіт, пов'язаних з дією шкідливих виробничих факторів (а.с.28 зворот). Аналогічні висновки наведені і в листі клініки Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань №08-03/624 від 17 квітня 2015 року.

Встановивши вказані обставини та вирішуючи спір по суті місцевий суд виходив з того, що стан здоров'я ОСОБА_2 перешкоджає продовженню роботи на посаді електромонтера з ремонту та обслуговуванню електроустаткування. Ця обставина підтверджена висновком Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ №08-03/624 від 17 квітня 2015 року.

Колегія суддів повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом п.2 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справі про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести за його згодою на іншу роботу.

На підставі викладеного, власник може звільнити працівника з мотиву його невідповідності роботі, яку він виконує (посаді, яку займає), за станом здоров'я (п.2 ст.40 КЗпП України) лише у двох випадках : а) за умови відмови працівника від переведення; б) якщо, згідно з медичним висновком, працівник визнається непрацездатним і не визначаються види робіт, які він може виконувати в силу такої його працездатності та необхідності охорони здоров'я.

Місцевим судом встановлено, що 13 травня 2015 року ОСОБА_2 було запропоновано наявні вакансії в ГПУ «Полтавагазвидобування» - філії ПАТ «Укргазвидобування», що підтверджується його підписом на переліку вакансій, де зазначено, що з вакансіями ознайомлений. Проте позивач від запропонованих вакантних посад відмовився, а згоден працювати на посаді електромонтер з ремонту та електроустаткування (а.с.27).

Безпідставними є твердження апелянта про те, що наявність протипоказань, які перешкоджають продовженню роботи, має фіксуватись у медичному висновку про визнання працівника інвалідом, оскільки здійснення таких записів не передбачено чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги про відсутність фактичних даних, які б підтверджували саме стійке, а не тимчасове зниження його непрацездатності також не беруться до уваги, оскільки згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України необхідно встановити лише стан здоров'я, який перешкоджає продовженню роботи.

Докази, які б спростовували висновки клініки Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ, також відсутні.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доводів, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності. Оцінка доказів судом проведена відповідно до норм ст.212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належно правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) П.С. Абрамов

(підпис) О.А. Лобов

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін