Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням боржником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором від 31 травня 2007 року щодо своєчасного та повного його погашення, унаслідок чого виникла кредитна заборгованість у розмірі 4 237,37 доларів США, яка підлягає стягненню в солідарному порядку із боржника та поручителя ОСОБА_4

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 у жовтні 2014 року звернулася до суду із зустрічним позовом про припинення договору поруки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що банк протягом шести місяців із часу настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив до неї як поручителя вимоги про стягнення кредитної заборгованості, що згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення договору поруки.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2014 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 237,37 доларів США, що еквівалентно 54 873 грн 26 коп. У задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Припинено договір поруки, укладений 31 травня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції у частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 змінено, зменшено розмір заборгованості до 2 873 доларів США. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року в частині вирішення вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Останнім рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 2 357,29 доларів США, з яких: 2 120,96 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом та процентами; 236,33 доларів США - три проценти річних. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення пені у сумі 1 880,08 доларів США відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року скасовано рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року, позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 2 636,67 доларів США, з яких: 2 120,96 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом; 515,71 доларів США - пеня за порушення виконання грошового зобов'язання, що еквівалентно 55 774 грн 27 коп., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4 999 грн 16 коп., а всього - 60 773 грн 43 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у розмірі 2 873 доларів США, з яких: 2 120,96 доларів США - заборгованість за кредитом та процентами; 515,71 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами; 236,33 доларів США - три проценти річних від суми простроченої заборгованості за кредитом та процентами, з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення апеляційного суду відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Судом установлено, що 31 травня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 39.1/АА 011.07.2, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 10 882 доларів США терміном до 31 квітня 2012 року зі сплатою 12,5 % річних.

Згідно з п. 3.1 зазначеного кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язалася починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 181 долар США на рахунок, указаний у договорі, шляхом внесення готівкою перерахування зі свого поточного рахунку.

Пунктом 3.3 вказаного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 31 травня 2012 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

У пунктах 5.2, 5.3 кредитного договору зазначено, що в разі порушення позичальником умов кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту і сплати процентів за фактичний час користування кредитом, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

Через неналежне виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором утворилася заборгованість, розмір якої за розрахунком позивача станом на 18 серпня 2014 року складає 4 237,37 доларів США, з яких: 2 120,96 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом та процентами; 1 855,48 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 24,60 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом; 232,57 доларів США - три проценти річних від суми простроченого кредиту; 3,76 доларів США - три проценти річних від суми прострочених процентів.

Крім того, встановлено, що останній платіж із погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_3 здійснила 07 лютого 2013 року, а останній платіж із погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 09 липня 2012 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено установленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності при зверненні у серпні 2014 року до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов у частині стягнення заборгованості за кредитом та трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 порушила умови кредитного договору, а також вимоги ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 536 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843605/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 629 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843702/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, що призвело до утворення заборгованості за кредитом та процентами, тому суд стягнув на користь позивача суму простроченої заборгованості за кредитом і суму трьох процентів річних від простроченого кредиту та від прострочених процентів за кредитом станом на 18 серпня 2014 року у сумі 2 357,29 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, суд першої інстанції послався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Однак із вказаними висновками у повному обсязі, зокрема, що стосується відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, обґрунтовано не погодився апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, апеляційний суд виходив із того, що згідно з наданим позивачем розрахунком кредитної заборгованості пеня від суми простроченої основної заборгованості за кредитом у сумі 1855,48 доларів США нарахована за період із 12 червня 2007 року до 18 серпня 2014 року, а пеня за процентами у сумі 24,60 доларів США - за період із 12 червня 2007 року до 09 липня 2012 року.

У поданому позові банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором станом на 18 серпня 2014 року.

За таких обставин та виходячи з положень ст. ст. 258, 266 ЦК України, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у межах річного строку позовної давності від дня звернення позивача до суду з позовом, тобто за період із 28 серпня 2013 року до 18 серпня 2014 року у сумі 515,71 доларів США із вираженням у гривневому еквіваленті.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано визначив грошовий еквівалент стягнення суми заборгованості за кредитним договором у національній валюті України - гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення відповідно до положень ст. 533 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843602/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, перевірив у повному обсязі доводи апеляційних скарг, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак