Справа № 357/8296/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання майна спільно набутим майном подружжя та визнання права на спадкування на це майно, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 15.06.2015 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 Білоцерківська міська державна нотаріальна контора та посилалася на те, що 18.08.1999 року між її матірю ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_6 було укладено шлюб і вказаний шлюб розірваний не був. Під час спільного проживання за кошти вищевказаного подружжя було придбано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. 31.03.2014 року ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 мама позивачки ОСОБА_7 в передбачений законом шестимісячний строк звернулася до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, але отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7 не змогла, так як 14.09.2014 року померла. Позивачка вказувала на те, що її мама ОСОБА_7 вважається такою, що прийняла спадщину, так як на момент відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, крім того, звернулася в передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивачка також посилалася на те, що після смерті матері вона являється єдиною спадкоємицею і тому позивачка в передбачений законом строк звернулася до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері і 03.03.2015 року нотаріусом було відкрито спадкову справу. 10.06.2015 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачкою не були подані правовстановлюючі документи про належність майна спадкодавцеві. Позивачка вказувала на те, що після придбання квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не укладався нотаріально посвідчений договір про визначення розміру часток кожного з них у вказаному спільному майні подружжя, бо між ними не було спору з приводу їхніх часток у вказаній квартирі. А тому після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 являються дружина померлого ОСОБА_7 та батько померлого ОСОБА_2, які прийняли спадщину шляхом подання заяв до нотаріальної контори. А тому спадкоємці ОСОБА_7 та ОСОБА_2 мають рівне право на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири, тобто по 1/4 частині вказаної квартири. Позивачка вказувала на те, що після смерті її матері ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, що складається з 3/4 частин квартири АДРЕСА_3, що у м.Біла Церква, Київської області, оскільки ОСОБА_7, як дружина померлого ОСОБА_6 мала право на 1/2 частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частку в квартирі під №153 в будинку №75 по вул. Декабристів в м.Біла Церква Київської області, а також на 1/4 частину вказаної квартири, яку ОСОБА_7 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_6

Позивачка просила в судовому порядку визнати за нею в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла 14.09.2014 року, право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4.

Позивач ОСОБА_3 31.07.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини і у вказаному позові позивач ОСОБА_3 посилався на те, що 31.03.2014 року помер його батько ОСОБА_6, який на момент смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_7 та дочкою дружини ОСОБА_1. Після смерті батька залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_5 і дану квартиру придбав його батько згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2005 року за кошти його дідуся ОСОБА_2, який попередньо продав свою квартиру в м.Києві. ОСОБА_3 вказував на те, що він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини із поважних причин, оскільки він дуже переживав втрату батька, також якраз в цей період з 01.03.2014 року у нього почався судовий процес про розірвання шлюбу з його дружиною ОСОБА_8 і позивач не хотів розлучатися з дружиною, бо в нього є малолітній син ОСОБА_8 Данііл, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також у вказаний період у позивача тяжко захворіла його бабуся ОСОБА_9, яка в свій час замінила йому маму, яка померла коли позивач був маленьким. В зв»язку з цими подіями позивач отримав велику душевну травму та впав в депресію, ці події та його стан не давали йому можливості адекватно сприймати навколишнє середовище, а почуття цілковитої спустошеності не дозволяло адаптуватись до нормального життя. Стан бабусі позивача різко погіршився і вона впала в кому 05.09.2014 р. і весь час до самого дня своєї смерті 29.12.2014 р. потребувала постійного догляду і опіки. Смерть батька, хвороба та смерть бабусі, часті судові засідання з приводу розірвання шлюбу з дружиною, відсутність можливості постійно бачити сина та приймати активну участь у його вихованні і тяжкий психологічний стан позивача, пов»язаний із цими подіями, не дали позивачу можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач просив в судовому порядку визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, який помер 31.03.2014 року, протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

За ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 01.10.2015 року було обєднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання майна спільно набутим майном подружжя та визнання права на спадкування на це майно по цивільній справі № 357/8296/15-ц 2/357/2932/15 та позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини по цивільній справі №357/10761/15-ц 2/357/3519/15. Об"єднаному провадженню присвоєний номер 357/8296/15-ц 2/357/2932/15.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13.10.2015 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_10 та залучено до участі в розгляді справи по позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання майна спільно набутим майном подружжя та визнання права на спадкування на це майно як співвідповідача ОСОБА_3.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13.10.2015 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_11 та залучено до участі в розгляді справи по позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини як співвідповідача ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 позов ОСОБА_1 підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 позов ОСОБА_1 заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_11 позов ОСОБА_1 заперечували.

Представник ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_11 позов ОСОБА_3 підтримали.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 позов ОСОБА_3 заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 позов ОСОБА_3 визнали та просили його задоволити.

Заслухавши учасників процесу, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а позов ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 31.03.2014 року помер ОСОБА_6.

Як встановлено в суді, на день смерті ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Шлюб між вказаними особами був зареєстрований 18.08.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерків ського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №819. Наведене підтверд жується копією свідоцтва про шлюб. На запит суду Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 22.09.2015 року за №4317/2.04-31 повідомлено про наявний актовий запис про шлюб №819 від 18.08.1999 року складений відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області на гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, відмітка про розірвання шлюбу в даному актовому запису відсутня.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дітей не мали.

За життя ОСОБА_6 заповіт не залишив.

На день смерті ОСОБА_6 його спадкоємцями являлися: дружина ОСОБА_7, батько ОСОБА_2, мама ОСОБА_9, син ОСОБА_3. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу та матеріалами справи.

В судовому засіданні було встановлено, що на день смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 ровича залишилася спадщина, яка складається з однокімнатної квартири під №153 в будинку №75 по вул. Декабристів в м.Біла Церква Київської області, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 в реєстрі за №4-926, зареєстрованого у Білоцерків ському МБТІ на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6905528 від 04.04.2005 року, реєстраційний номер 10067566, номер запису 12644 у книзі 110. Наведене підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2005 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерків ського міжміського бюро технічної інвентаризації.

Вказана квартира була придбана ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час шлюбу і являє ться спільною сумісною власністю вказаного подружжя.

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до копії спадкової справи за №225/2014 до майна померлого 31.03.2014 року ОСОБА_7 ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася 22.07.2014 року дружина померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_7.

Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернувся 22.05.2015 року батько померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 і до своєї заяви останній надав копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 23.03.2015 року по справі №357/1673/15-ц 2/357/1313/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказаним рішенням позов було задоволено та визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_6 померлого 31 березня 2014 року, строком два місяці, з дня вступу рішення суду в законну силу. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до копії довідки КП БМР ЖЕК №1 за №1233 від 17.04.2014 року померлий 31.03.2014 року ОСОБА_6 був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.04.2005 року по день смерті. Разом з ним на момент його смерті були зареєстровані: 1. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 30.05.2007 року по теперішній час; 2. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 30.05.2007 р. по теперішній час. Всього: 3 (три) чол.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.07.2015 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 ОСОБА_2 ровича 22.07.2014 року.

Згідно до копії вищевказаної спадкової справи, свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 державним нотаріусом ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області не видавалися.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 являючись спадкоємцем ОСОБА_6 першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_6, однак не оформила свої спадкові права, оскільки ОСОБА_7 померла 14.09.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть.

Мама ОСОБА_6 ОСОБА_9 померла 29.12.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть.

Як встановлено в суді на день смерті ОСОБА_7 у шлюбі не перебувала.

ОСОБА_7 має дочку ОСОБА_13, яка після укладення шлюбу з ОСОБА_14 01.03.2014 року змінила своє прізвище ОСОБА_13 на ОСОБА_14. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб.

За життя ОСОБА_7 заповіт не залишила.

Згідно до копії спадкової справи за № 48/2014 до майна померлої 14.09.2014 року ОСОБА_7 ОСОБА_15 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до ОСОБА_15 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася 03.03.2015 року дочка померлої ОСОБА_7 ОСОБА_1.

Згідно до копії довідки КП БМР ЖЕК №1 за №3655 від 23.09.2014 року померла 14.09.2014 року ОСОБА_7 була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_7 з 30.05.2007 року по день смерті. На момент своєї смерті була зареєстрована разом з дочкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 30.05.2007 р. по теперішній час. Всього: 2 (два) чол.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.07.2015 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення спадкової справи до майна померлої ОСОБА_7 03.03.2015 року.

Згідно до копії вищевказаної спадкової справи, свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_7 державним нотаріусом ОСОБА_15 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області не видавалися.

Позивачка просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4, яка була придбана в період шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та зареєстрована на ім»я ОСОБА_6.

Як вказано вище в рішенні суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.1999 року. На ім»я ОСОБА_6 зареєстровано право власності на квартиру під №153 в будинку №75 по вул. Декабристів в м.Біла Церква Київської області, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2005 року.

Згідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подруж жя.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В главі 10 п. 4.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за №282/20595, який був чинним на час відкриття спадщини, передбачено, що при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен зясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_7 як дружина померлого ОСОБА_7 мала право на 1/2 частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частку в квартирі під №153 в будинку №75 по вул. Декабристів в м.Біла Церква Київської області.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз»яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2015 року №1413/02-31 винесеної державним нотаріусом ОСОБА_15 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_16 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої 14.09.2014 року ОСОБА_7, так як не подані правовстановлюючі документи про належність майна спадкодавцеві.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, згідно вищенаведених правових норм спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли 2 спадкоємці за законом: дружина ОСОБА_7, батько ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири під №153 в будинку №75 по вул. Декабристів в м.Біла Церква Київської області, а тому кожному спадкоємцю припадає по 1/4 частині вказаного спадкового майна.

Суд вважає, що син ОСОБА_6 - ОСОБА_3 спадщину після смерті батька ОСОБА_6 не прийняв, оскільки він не проживав постійно разом із батьком на час відкриття спадщини і не подав протягом шести місяців з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, в силу приписів вищенаведених правових норм, суд вважає за можливе задоволити позов ОСОБА_1, яка являється спадкоємицею померлої 14.09.2014 року ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла 14.09.2014 року, право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_6, оскільки нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадкових прав.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхнього представника ОСОБА_11 про те, що вказана квартира не належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки вищевказану квартиру було придбано за кошти ОСОБА_2, які були виручені від продажу його квартири в м.Києві і на підтвердження цих заперечень відповідач ОСОБА_2 надав суду копію розписки ОСОБА_17, ОСОБА_18 від 03.03.2005 року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надали належних та безспірних доказів на підтвердження своїх вищевказаних заперечень.

Суд не приймає до уваги розписку ОСОБА_17, ОСОБА_18 від 03.03.2005 року, оскільки суд вважає, що вказана розписка не являється належним доказом у справі.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_3 про те, що квартиру АДРЕСА_6, було придбано за кошти ОСОБА_2, які були виручені від продажу його квартири в м.Києві і вказані покази свідка ОСОБА_3 суд не приймає до уваги, оскільки ці покази спростовуються вищевикладеними у рішенні суду доказами.

Суд також вважає, що ОСОБА_3 необхідно відмовити в задоволенні його позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так судом встановлено, що 31.03.2014 року помер батько позивача ОСОБА_3. Наведене підтверджується поясненнями сторін, матеріалами справи, та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, що у м.Біла Церква, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_15 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 в реєстрі за №4-926.

Як встановлено в суді, на день смерті ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_7. Від вказаного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дітей не мали.

За життя ОСОБА_6 заповіт не залишив.

Як зазначено вище в рішенні суду, згідно до копії спадкової справи за №225/2014 до майна померлого 31.03.2014 року ОСОБА_6 ОСОБА_4 Білоцерків ської міської державної нотаріальної контори Київської області, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася 22.07.2014 року дружина померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_7. Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернувся 22.05.2015 року батько померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 і до своєї заяви останній надав копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 23.03.2015 року по справі №357/1673/15-ц 2/357/1313/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказаним рішенням позов було задоволено та визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_6 померлого 31 березня 2014 року, строком два місяці, з дня вступу рішення суду в законну силу. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.07.2015 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 22.07.2014 року.

Згідно до копії вищевказаної спадкової справи, свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 державним нотаріусом ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області не видавалися.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_3 не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а згідно до копії довідки КП БМР ЖЕК №1 за №1233 від 17.04.2014 року померлий 31.03.2014 року ОСОБА_6 був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.04.2005 року по день смерті. Разом з ним на момент його смерті були зареєстровані: 1. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 30.05.2007 року по теперішній час; 2. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 30.05.2007 р. по теперішній час. Всього: 3 (три) чол.

Таким чином, ОСОБА_7 прийняла спадщину після ОСОБА_6 шляхом подання 22.07.2014 року заяви про прийняття спадщини до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, а також вона постійно проживала разом із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини. ОСОБА_2 прийняв спадшину шляхом подання 22.05.2015 року заяви про прийняття спадщини до ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_1 суду підтвердили, що позивач ОСОБА_3 знав про те, що ОСОБА_6 помер 31.03.2014 року і позивач ОСОБА_3 і відповідачка ОСОБА_1 були присутні на похоронах ОСОБА_6

Відповідно до постанови державного нотаріуса ОСОБА_4 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_19 від 04.09.2015 року №2062/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого 31.03.2014 року батька ОСОБА_6, як такому, що спадщину не прийняв.

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13.02.2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково, шлюб, зареєстрований 30.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1765, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, розірваний, після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_8 дівоче прізвище Добровольська, стягнено з ОСОБА_3, 02.01. ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_11, аліменти на утримання сина ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 309 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2014 року до його повноліття, стягнено з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Рішення набрало законної сили 24.02.2015 року. Наведене підтверджується копією рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13.02.2015 року.

Відповідно до копії довідки Київської міської клінічної лікарні №2 м. Києва від 19.11.2014 року № 999/392, ОСОБА_9 знаходилася на лікуванні в відділенні септичної реанімації з 05.09.2014 року по час видачі довідки з діагнозом опік 2-3 ст. 20% площі тіла (туловище, нижні кінцівки), тяжкий опіковий сепсис. Стан хворої дуже тяжкий.

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З наведеного вище вбачається, що суд наділений правом визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку, коли такий строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини

третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_3 посилався на те, що він дуже переживав втрату батька, також якраз в цей період з 01.03.2014 року у нього почався судовий процес про розірвання шлюбу з його дружиною ОСОБА_8 і позивач не хотів розлучатися з дружиною, бо в нього є малолітній син ОСОБА_8 Данііл, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також у вказаний період у позивача тяжко захворіла його бабуся ОСОБА_9, яка в свій час замінила йому маму, яка померла коли позивач був маленьким. В зв»язку з цими подіями позивач отримав велику душевну травму та впав в депресію, ці події та його стан не давали йому можливості адекватно сприймати навколишнє середовище, а почуття цілковитої спустошеності не дозволяло адаптуватись до нормального життя. Стан бабусі позивача різко погіршився і вона впала в кому 05.09.2014 р. і весь час до самого дня своєї смерті 29.12.2014 р. потребувала постійного догляду і опіки. Смерть батька, хвороба та смерть бабусі, часті судові засідання з приводу розірвання шлюбу з дружиною, відсутність можливості постійно бачити сина та приймати активну участь у його вихованні і тяжкий психологічний стан позивача, пов»язаний із цими подіями, не дали позивачу можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як було роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», поважними причинами для визначення додаткового строку є, зокрема, тривала хвороба спадкоємця, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі, тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізна ність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В судовому засіданні жодних доказів для підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини надано не було, а посилання на на те, що смерть батька, хвороба та смерть бабусі, часті судові засідання з приводу розірвання шлюбу з дружиною, відсутність можливості постійно бачити сина та приймати активну участь у його вихованні і тяжкий психологічний стан позивача, пов»язаний із цими подіями, не дали позивачу можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщни, не можуть прийматися судом до уваги при вирішенні спору, оскільки згідно приписів вищенаведених правових норм ці причини не є такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними трудно щами для позивача на вчинення дій по прийняттю спадщини після смерті ОСОБА_6

Крім того, судом було встановлено, що позивач знав про відкриття спадщини, в день смерті батька спілкувався в м.Біла Церква з приватним нотаріусом, який роз»яснив позивачу, що необхідно подавати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого батька і порадив через три місяці приїхати до нотаріуса для вирішення вказаних питань. А тому суд вважає, що позивач мав можливість своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, жодних перешкод для цього не було.

Отже, проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для оформлення спадщини після померлого батька ОСОБА_6 без поважних причин, належних доказів для обґрунтування позовних вимог суду не надано, тоді як згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні його позову про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, який помер 31.03.2014 року, протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки позов необгрунтований.

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_21, оскільки її покази спростовуються вищевикладеними у рішенні суду доказами.

На підставі вищенаведеного та ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296, ЦК України, ст.ст. 60, 63, 70 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла 14.09.2014 року, право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_6.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголо шення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_22