Провадження № 2/522/3861/15
Справа № 522/452/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 14.01.2015 року звернувся до суду та, збільшивши позовні вимоги письмовою заявою від 26.08.2015 року, остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн. (пятдесят тисяч гривень), суму пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 17 816,43 грн., суму 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у розмірі 1064.38 грн.; суму у розмірі 21 739,56 грн. втрат від інфляції. Також позивач просив стягнути з ОСОБА_3 кошти в якості відшкодування матеріальної шкоди 4016,46 (чотири тисячі шістнадцять гривень, 46 коп.).

Свої вимоги мотивував тим, що в результаті ДТП 07 травня 2014 року, його автомобілю НОМЕР_1 було завдано матеріальної шкоди. Позивач звертався до відповідача ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» за отриманням страхового відшкодування, однак відповідач жодної відповіді на звернення не надав, страхової виплати не здійснив, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування та сум пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, втрат від інфляції та 3% річних. Також позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 як до особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоду про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди та розміром страхового відшкодування.

У судове засідання 04.11.2015 року позивач та представник позивача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 11.12.2014 року) не зявились, від представника позивача надійшла до суду заяву, за якою просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_3 у судове засідання 04.11.2015 року не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили. Від ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» надійшли до суду письмові заперечення проти вимог ОСОБА_1 (а.с.73-74, 82-83, 103-104), за якими заперечують розмір заявленого страхового відшкодування, вважають, що дана сума має бути зменшена на суму франшизи у розмірі 500. 00 грн. та має розраховуватись без врахування податку на додану вартість у розмірі 10 803, 30 грн., заперечували щодо стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, однак проти обставин, якими обґрунтовано позов, не заперечують.

Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності представника позивача та відповідачів, згідно ч.2 ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти: позивач є власником автомобіль НОМЕР_1.

07 травня 2014 року о 12.00 на вулиці Тираспольській в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля належного Позивачу та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, в якій автомобіль Позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення № 496/2886/14-п Біляївського районного суду Одеської області від 25 червня 2014 року, ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та встановлено, що останній не вибрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з належним Позивачу автомобілем (а.с.8).

Відповідно до висновків авто-товарознавчого дослідження № 195/14 від 07.06.2014 року, здійснених СПД ОСОБА_5, вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю, належного позивачу складає 54 016,46 грн. (а.с.9-21).

Цивільна відповідальність власника автомобілю КАМАЗ, яким керував ОСОБА_3, на момент ДТП була застрахована згідно полісу загальнообовязкового страхування цивільної відповідальності АС 4364228 С2 в ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова група» (а.с.105).

14.05.2014 року Позивач подав до ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» повідомлення про настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу (а.с.59) та 23.07.20014 року звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.58).

Однак виплата страхового відшкодування позивачу здійснена не була, відповідачем ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» до суду не надано доказів прийняття рішення про виплату страхової виплати та доказів здійснення такої страхової виплати.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За приписами ст. 16 Закону України № 85/96 ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договорам.

Відповідно до статті 22, 28 Закону „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, зокрема, це шкода, повязана з пошкодженням транспортного засобу потерпілого.

Згідно з п. 36.2. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з п. 35.1. ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач мав подати заяву про виплату страхового відшкодування 13.06.2014 року, проте подав її лише 23.07.2014 року, таким чином прострочення склало 40 днів, на які відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» має право збільшити строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату.

Таким чином, строком прийняття рішення про виплату та виплату страхового відшкодування з урахуванням наведеного є 4 грудня 2014 року.

Проте, на даний час, Відповідач ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» не прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування, або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, не здійснив жодних дій направлених на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 9.2. ст. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Визначений позивачем розмір збитку завданого автомобілю суд вважає обґрунтованим, оскільки позивачем підтверджено належними та допустимим доказами розмір завданої його майну шкоди. Так, відповідно до висновків авто-товарознавчого дослідження № 195/14 від 07.06.2014 року, вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю, належного позивачу складає 54 016,46 грн.

Разом з тим, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 «УТСК» повинна бути зменшена на суму франшизи у розмірі 500,00 грн., яка передбачена полісом обовязкового страхування цивільної відповідальності № АС/4364228 з урахуванням ліміту у розмірі 50 000 грн.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 «УТСК» суд не приймає, оскільки у висновку авто-товарознавчого дослідження до вартості робіт та матеріалів не включено ПДВ, відповідач же в свою чергу не надав належних та допустимих доказів щодо розміру збитків завданих автомобілю. Таким чином, суд приходить висновку, що з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 49 500, 00 грн.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що загальний розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 54016, 46 грн., сума у розмірі 49 500, 00 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», то вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 решти суму майнової шкоди є законними та обґрунтованими, у звязку з чим, решта майнової шкоди у розмірі 4 016, 46 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

Стосовно вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання зі сплати страхового відшкодування, суд виходить з наступного.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно до ст.. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункт 36.5 статті 36 Закону).

З огляду на те, що рішення про здійснення виплати мало бути прийняте Відповідачем ще 04 грудня 2014 року, термін прострочення станом на день подання уточненого позову складає 260 днів.

Сума пені розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів],

13.11.2014 облікова Ставка НБУ складала 14,00% згідно Постанови НБУ № 719 від 12.11.2014;

06.02.2015 облікова Ставка НБУ складала 19,50% згідно Постанови НБУ № 81 від 04.02.2015;

04.03.2015 облікова ставка НБУ 30,00% згідно Постанови НБУ від 02.03.2015 р. № 154.

Таким чином, за 64 календарні дні у період з 04.12.2014 по 05.02.2015 з розрахунку суми боргу у розмірі 49500,00, облікової ставки НБУ у розмірі 14,00% та процентної ставки 28,00% сума пені складає 2 430,25 грн.

За 26 календарних днів у період з 06.02.2015 по 03.03.2015 з розрахунку суми боргу у розмірі 49500,00, облікової ставки НБУ у розмірі 19,50% та процентної ставки 39,00% сума пені складає 1 375,15.

За 170 календарних днів у період з 04.03.2015 по 20.08.2015 з розрахунку суми боргу у розмірі 49500,00, облікової ставки НБУ у розмірі 30,00% та процентної ставки 60,00% сума пені складає 13 832,88.

А загальна суму пені складає 17 638,28 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування втрат від інфляції та трьох відсотків річних, суд виходить з наступного:

Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми (аналіз Верховного Суду України від 30 червня 2011 р. судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування). Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобовязання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними. Розраховується за формулою: [Індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період [Втрати від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Індекс інфляції за грудень 2014 року скла 103,00% згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 5 від 14.01.2015 р.;

Індекс інфляції за січень 2015 року скла 103,10% згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 24 від 10.02.2015 р.;

Індекс інфляції за лютий 2015 року скла 105,30% згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 44 від 11.03.2015 р.;

Індекс інфляції за березень 2015 року скла 110,80% згідно з даними наведеними в газеті УК" № 65 від 09.04.2015 р.;

Індекс інфляції за квітень 2015 року скла 114,00% згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 84 від 14.05.2015 р.;

Індекс інфляції за травень 2015 року скла 102,20% згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 102 від 10.06.2015 р.;

Індекс інфляції за червень 2015 року скла 100,40% згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 122 від 09.07.2015 р.;

Індекс інфляції за липень 2015 року скла 99.00 % згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 144 від 08.08.2015 р.;

Індекс інфляції за серпень 2015 року склала 99.20 % згідно з даними наведеними в газеті "УК" № 165 від 09.09.2015 р.;

Таким чином, сума втрат від інфляції складає 20 953,98 грн.

Згідно розрахунку наданого позивачем сума 3% річних від простроченої суми розраховуються наступним чином: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів], та сума, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 «УТСК» складає 1 057,81 грн.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 541, 00 гривень, що підтверджується квитанцією № 587432130 від 27.01.2015 року, та у розмірі 400, що підтверджується квитанцією № від 26.08.2015 року, наявними у матеріалах справи (а.с.44, 85а).

Також, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

На підставі досліджених доказів суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 169, 197, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 11, 23, 1187, 1188 ЦК України; ст.ст.. 6, 9, 29, 34, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» та до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) кошти на загальну суму у розмірі 89150, 07 грн., що включає:

-страхове відшкодування у розмірі 49500,00 грн.;

-суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 20953,98 грн.;

-3% річних від простроченої суми у розмірі 1 057,81 грн.;

-пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 17 638,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) в якості відшкодування матеріальної шкоди 4016,46 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) суму судового збору у розмірі 898, 23 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) суму судового збору у розмірі 42, 77 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Домусчі Л.В.

04.11.2015