АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1402/15-ц 22-ц/774/1916/К/15
Справа № 211/1402/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22ц/774/1916/К/15 Рибаєв О.А.
Категорія 39 (ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

секретар: Горбачевська І.П.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про встановлення факту належності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності житлового будинку, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про встановлення факту належності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності житлового будинку, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батькові ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Договору про право забудови та безстроковому користуванні земельної ділянки від 14 березня 1953 року належав будинок АДРЕСА_1.

На підставі рішення виконкому Криворізької міської ради від 28 жовтня 1975 року № 350 «Про впорядкування назв вулиць, площ та провулків» АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1. У зв'язку із чим, буд № 19 перейменовано на буд.№27.

За життя батько позивача ОСОБА_3 склав заповіт від 09 грудня 1999 року, яким заповів усе своє майно ОСОБА_2.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із неналежним чином оформлення документів на майно.

Рішенням Довгинцівського районного суду від 31 липня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заявленого позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що судом не взято до уваги рішення Криворізької міської ради від 28 жовтня 1975 року № 350 про перейменування вулиці та номеру будинку. Належність будинку на праві власності спадкодавцю доведені письмовими матеріалами спарви.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_2, яка уклала шлюб 12 травня 1978 року із ОСОБА_6 та змінила прізвище, записаний батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 20.01.1955 року та свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 від 12 травня 1978 року ( а.с.7,8).

Згідно свідоцтвам про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.18).

Із заповіту серії АВІ №252043, складеного ОСОБА_3 09 грудня 1999 року та засвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори, убачається, що усе своє майно, що матиме на момент смерті, він заповідав ОСОБА_2 ( а.с.17).

З Договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 14 березня 1953 року, укладеного ОСОБА_3 та комунальним відділом виконкому Дзержинської районної Ради , останньому надавалася в безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_1 для індивідуального будівництва жилого будинку житловою площею 43,28 м.кв. ( а.с. 9-11).

Згідно довідки, виданої Криворізьким БТІ, за ОСОБА_3 на праві особистої власності зареєстровано в реєстраційній книзі домоволодіння за АДРЕСА_1, на підставі договору на право будівництва будинку, про що здійснено запис про реєстрацію від 04.09.1959 р. за №59-18-15635. На довідці міститься штамп, що на підставі рішення міськвиконкому за № 350 від 23 жовтня 1975 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 ( а.с.15).

Також вказано, що на підставі рішення міськвиконкому №350 від 28.10.1975 року АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1 ( а.с.16).

З довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» №137584 від 13.01.2015 року убачається, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок з господарчими забудовами, розташований в АДРЕСА_1, зареєстрований за ОСОБА_3 на праві приватної власності. ( а.с.19,21).

Технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 від 15 січня 2015 року та відомостями про технічний стан нерухомого майна, визначено опис об'єкта відповідно до поточної інвентаризації станом на 15 січня 2015 року, а саме: житловий будинок «А-1» загальною площею приміщень 40,1 м2, житловою площею 25,7 м2, літня кухня «Б» , гараж «Г», сарай «Д»,лазня «З»,сарай «К»,»Л», вбиральня «Ж», навіс «Е», огорожа№1,ворота №2, вимощення 1. (а.с.21-26).

Постановою державного нотаріусу Четвертої Криворізької нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 20 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що заявником подані неналежним чином оформлені документи на майно та розбіжностями в документах ( а.с.28).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновк, що позивачем не доведені позовні вимоги.

Однак, колегія суддів не погоджується із даним висновком суду, з огляду на наступне.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи. яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 25, 346, 328 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності на підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Як вбачається із матеріалів справи, первинна реєстрація спадкового житлового будинку була проведена, згідно довідки виданої Криворізьким БТІ, за ОСОБА_3 на праві особистої власності зареєстровано в реєстраційній книзі домоволодіння за АДРЕСА_1, на підставі договору на право будівництва будинку, про що здійснено запис про реєстрацію від 04.09.1959 р. за №59-18-15635, відповідно із діючим на той час законодавства.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникненні переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно із чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Колегія суддів вважає доведеним факт належності на праві власності житловий будинок з господарчими забудовами, розташований в АДРЕСА_1, спадкодавцю ОСОБА_3, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Однак, суд першої інтонації не врахував вищевказані обставини справи та вимоги закону, дійшов помилкового висновку про відмову ОСОБА_2, як єдиній спадкоємиці за заповітом, після смерті її батька ОСОБА_3, у визнанні права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Довгинцівського районного суду від 31 липня 2015 року ухвалено без повного урахування фактичних даних та вимог законодавства, у зв'язку із чим, рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, тому відповідно до п.п.1,3,4, ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.,ст.303, 309, 314-316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт належності домоволодіння № 27 із господарськими спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на будинок «А-1» , загальною площею приміщень 40,1 м2, житловою площею 25,7 м2, літню кухнею «Б» , гараж «Г», сарай «Д», лазню «З»,сарай «К»,»Л», вбиральню «Ж», навіс «Е», огорожу№1,ворота №2, вимощення 1 , що розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

В.І. Чорнобук