АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22ц-796/551/15
Головуючий у 1-й інстанції Пономаренко Н.В.
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,

Заришняк Г.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Антар» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Антар» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Антар» на користь ОСОБА_3 заробітну плату в розмірі 4721 грн. 53 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 21 286 грн. 72 коп.

Не погодившись з таки рішенням , представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовував тим, що суд повинен був повернути позовну заяву позивача в частині стягнення не виплаченої заробітної плати на підставі п.6 ч.3 ст. 121 ЦПК України, так як позивач недотримався порядку передбаченого ч.3 ст. 118 ЦПК України, не звернувся з заявою про видачу судового наказу.

Вирішуючи спір про стягнення середнього заробітку за затримку, суд безпідставно не застосував ст. 233 КЗпП України та не врахував, що позивач пропустила трьохмісячний строк звернення до суду з такими вимогами.

В апеляційний суд сторони не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпН України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При ухваленні рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_3 працювала у відповідача на посаді інспектора кадрів з 14 вересня 2007 року по 31 травня 2013 року.

Звільнено позивача з 31 травня 2013 року за згодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України.

Відповідно до довідки наданої відповідачем станом на листопад 2014 року позивачу не виплачено заробітну плату та компенсацію за відпустку в сумі 4 721 грн. 53 коп.

Відповідно до розрахунку зробленого позивачем, відповідач на підставі ст.117 КЗпП України за період з червня 2013 року до червня 2014 року зобов`язаний виплатити середній заробіток в сумі 21 286 грн. 72 коп.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги відповідача, щодо не повернення судом позовної заяви, через недотримання позивачем положень про звернення в наказному провадженні, колегія не приймає, тому, що позивачка висунула до суду також позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, які повинні розглядатись в позовному провадженні, а тому суд обґрунтовано відкрив провадження в даній справі, оскільки відповідно до вимог ЦПК України, саме позивачу належить право визначати зміст та обсяг своїх позовних вимог.

Розгляд судом позовних вимог про стягнення заробітної плати в позовному провадженні жодним чином не порушив прав апелянта, а тому колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення в цій частині.

Також колегія суддів відхиляє доводи скарги в частині пропуску строку позовної давності, оскільки такий строк пропущений позивачем не був. Відповідач на момент звернення позивача до суду не виплатив належну їй заробітну плату, тобто продовжував порушувати права позивача, а відповідно до вимог ст. 117 КЗПП України відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за весь період затримки до моменту фактичного розрахунку, тобто за період заявлений позивачем в позовній заяві.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими ними доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Антар» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: