Справа № 544/357/15-ц
пров. № 2/544/134/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 вересня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 25 лютого 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 листопада 1995 року уклав з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, народження 15 березня 1999 року.

Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на шлюб та сімю, що призвело до припинення шлюбних відносин з 2014 року. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору не має.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 1995 року Пирятинським районним відділом РАГС, Полтавської області, актовий запис № 161 (а.с. 8).

За час шлюбу у сторін народилася неповнолітня дочка ОСОБА_3, народження 15 березня 1999 року (а.с. 6).

Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на шлюб та сімю, що призвело до припинення шлюбних відносин з 2014 року. Сторони вважають збереження шлюбу неможливим. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору не- має.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3,4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, міри, прийняті судом для збереження сім'ї, виявилися безрезультатними, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх малолітньої дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач квитанцією № 2 від 25.02.2015 сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп, тому вказану суму суд стягує на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212, 215 ЦПК, ст. 112 СК, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, народження 20 липня 1973 року та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Зубенко), народження 02 липня 1978 року, зареєстрований 18 листопада 1995 року Пирятинським районним відділом РАГС Полтавської області, актовий запис № 161, у шлюбі одна неповнолітня дитина.

Дошлюбне прізвище відповідача не відновлювати.

Стягнути з ОСОБА_2, народження 02 липня 1978 року, жительки АДРЕСА_1, паспорт серії КН № 185368, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 06.11.1996, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, народження 20 липня 1973 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КН № 739207, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 26.11.1998, РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати в повернення сплаченого судового збору 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий: