провадження № 2/760/7515/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
22.09.2015 позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем, відновити їй дошлюбне прізвище ОСОБА_1, стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, починаючи з вересня 2015 року, до досягнення їхнім сином ОСОБА_5 трьох років.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 14.05.2010 сторони уклали шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Сторони спільного господарства не ведуть та разом проживали до 30 березня 2014 року.
Після припинення спільного проживання відповідач не проявляє належної уваги вихованню дітей, не надає матеріального забезпечення. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дітьми, а тому не має можливості утримувати дітей.
У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 24).
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
Сторони зареєстрували шлюб 14.05.2010, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 548. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 14.05.2010 (а.с. 4).
Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 26.10.2010, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 3143 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 16.11.2012, про що складено актовий запис № 3637(а.с. 5-6).
Згідно з довідкою форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД № 905 від 04.09.2015 № 5021 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 07.04.1995, ОСОБА_5 з 04.11.2012, ОСОБА_4 з 05.10.2010 та ОСОБА_3 з 17.07.2001 (а.с. 12).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.
Частина друга статті 112 СК передбачає, що «шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення».
Суд встановив, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе.
Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб належить розірвати.
Відповідно до статті 113 СК «особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище».
У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1. Позивач висловила бажання після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище ОСОБА_1.
Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивача та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей також є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з таких підстав.
Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).
Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.
Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов'язані матеріально забезпечувати своїх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».
Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Частина перша статті 184 СК передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд на підставі пояснень позивача встановив, що ОСОБА_2 працює, інших осіб на своєму утриманні не має.
Суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання синів, а відповідач може надавати матеріальну допомогу.
Отже, враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, беручи до уваги положення закону та обставини справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено частиною другою статті 182 СК.
Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».
Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 22.09.2015.
Позовні вимоги щодо утримання дружини до досягнення ОСОБА_5 трьох років також підлягають задоволенню з огляду на таке.
За правилами статті 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 77 СК передбачає, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.
Відповідно до частини першої статті 80 СК передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Суд встановив, що на момент звернення до суду син сторін - ОСОБА_5 не досяг трьох років та проживає разом з позивачем.
Отже, враховуючи те, що дитина сторін - ОСОБА_5 на момент звернення до суду не досягла трирічного віку та проживає разом матір'ю, суд дійшов висновку про призначення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 грн. частини усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно і до досягнення ОСОБА_5 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.
Частина перша статті 79 СК передбачає, що «аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви».
Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів з дня пред'явлення позову, тобто з 22.09.2015.
За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
За подання позову про розірвання шлюбу суд ухвалою від 24.09.2015 відстрочив позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення по суті.
Таким чином, розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 461,60 грн.
Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 77, 79, 80, 84,112-113, 114 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 367 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 14 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 548, розірвати.
Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року і до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року і до досягнення ними повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави 1 461,60 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 60 копійок) судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко