РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/7097/15-ц

Пров. №2/668/2015/15

26.08.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді Гонтар Д.О.,

при секретарі Остапенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивачі звернулись з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 29 по вул. Кірова, 22 в м.Херсоні, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у житловому приміщенні, з жовтня 2014 року в зв'язку з тим, що виїхала на постійне проживання до свого сина у Російську Федерацію.

Позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи з їх відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2015 року виданого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.03.2015 р., позивачка ОСОБА_2 є власником другої 1/2 частки вище вказаної квартири за договором дарування від 14.08.2014 року, засвідченого витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2014 р.

Відповідно до довідки № 132 КП "Дніпровський" від 24.03.2015 року ОСОБА_3 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час відповідач в належній позивачам квартирі не проживає. Факт не проживання відповідача в належному позивачам житловому приміщенні підтверджується відповідним актом КП "Дніпровський" від 17.03.2015 року, що складений у присутності та за підписами сусідів, які в ньому зазначені, ОСОБА_3 не проживає в квартирі з жовтня 2014 року.

Факт переїзду до Росії підтверджено печаткою та записом постановки на облік у талоні про прибуття від 27.10.2014 року та дозволом УФМС Росії на тимчасове мешкання № 8961/2014 від 31.12.2014 року. Реєстрація за новим містом мешкання здійснена 02.03.2015 року (ст. 14 копії паспорту). Крім зазначеного відповідачу за новим місцем мешкання 18.03.2015 року видано Страхове свідоцтво обов'язкового пенсійного страхування.

Відповідно до заяви яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_4 переїхала до іншого постійного місця проживання та просить зняти її з реєстраційного обліку.

Факт відсутності відповідача за адресою АДРЕСА_2, був підтверджений в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до ст.. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.

Відповідно до ст.. 316 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб.

Згідно ст.. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.. 71 або 107 ЖК України.

Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Оскільки, відповідач вибув на інше постійне місце проживання з належного позивачам житлового будинку за власним бажанням, не користуються ним тривалий час, що підтверджується матеріалами справи, не є власником вказаного нерухомого майна, то за таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212,213,224-226 ЦПК України, ст. 107 ЖК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратида право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 пропорційно судовий збір у розмірі по 121,80 грн., кожній.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через суд першої інстанції.

СуддяОСОБА_7