Справа № 356/1392/14-ц Головуючий у І інстанції Дудар Т.В.
Провадження № 22-ц/780/243/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 58 21.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А.,Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області від 13 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бережанської міської ради Київської області, третя особа: Управління Держземагенства у Баришівському районі Київської області про визнання недійсним державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та інфраструктури.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року до суду із позовом звернувся ОСОБА_1 Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням 11 сесії 21 скликання Березанської міської ради від 29 грудня 1992 року йому була надана у власність земельна ділянка площею 3,13 га ріллі на території Березанської міської ради.

На підставі цього рішення позивачеві був виданий Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 284.

Згодом позивач вирішив провести державну реєстрацію вказаної земельної ділянки на підставі технічної документації, у зв'язку із чим замовив технічну документацію та звернувся до державного кадастрового реєстратора, від якого йому стало відомо, що у 1993 році видача державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею не передбачалася.

У червні 2014 року позивач звернувся до Березанської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак 04 липня 2014 року отримав відповідь про те, що рішенням постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та інфраструктури міста від 19 червня 2014 року у наданні дозволу було відмовлено.

У зв'язку із наведеним, просив визнати недійсним державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, виданий ОСОБА_1, зареєстрований у Книзі державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 284 на земельну ділянку площею 3,13 га на території м. Березань Київської області в межах згідно з планом землеволодіння; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,1252 га, цільове призначення для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану по вул. Промислова, 9-Г у м. Березань та визнати незаконним і скасувати рішення постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та інфраструктури міста від 19 травня 2014 року та лист виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 04 липня 2014 року № 14-14-1067.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 13 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, виданий ОСОБА_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею № 284 на земельну ділянку площею 3,13 га на території м. Березань Київської області в межах згідно з планом землеволодіння. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати у вказаній частині, та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на неправильність висновків суду про те, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих право власності позивача на земельну ділянку, зазначаючи, що правовстановлюючим документом, підтверджуючим його право власності на земельну ділянку є рішення 11 сесії 21 скликання Березанської міської ради від 29 грудня 1992 року, копія якого подана разом позовними матеріалами. Крім того, вважає, що судом невірно встановлено обставини справи, зокрема щодо неприйняття постійною комісією міської ради з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та інфраструктури рішення щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 грудня 1992 року одинадцятою сесією Березанської міської ради двадцять першого скликання було прийнято рішення про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 3,1 га ріллі (а.с. 7).

За підписом голови Березанської ради народних депутатів Пінд.ру Ю.В. на підставі рішення сесії Березанської міської ради 21 скликання було видано державний акт на право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку 3,13 га (а.с. 8-9).

Окрім цього судом встановлено, що такої форми володіння землею, як довічне успадковувань володіння, у грудні 1992 року відповідно до чинного на той час земельного законодавства уже не було. Право довічного успадковуваного володіння землею було введено Земельним кодексом Української РСР від 18 грудня 1990 року та законодавчо визнавалось у період з 15 березня 1991 року до 13 березня 1992 року. Введеним в дію Земельним кодексом України (Закон України «Про внесення змін і доповнень до Земельного кодексу Української РСР від 13 березня 1992 року № 2196-XII») надання такого права, як право довічного успадковуваного володіння землею не передбачалось.

Разом з тим, у самому Державному акті, що виданий позивачу, заповнені не всі поля, містяться підтертості та виправлення, зокрема, не зазначено дати рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано вказаний Державний акт (а.с. 8-9).

З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо обгрунтованості вимог позивача в частині визнання деравжного акту на право довічного успадковуваного володіння, виданого на ім'я ОСОБА_1, недійсним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з наступного.

ОСОБА_1, заявляючи дану вимогу, посилався на норми ст. ст. 319, 321 та 391 ЦК України, які регламентують непорушність права власності, право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності. При цьому, як на підтвердження виникнення свого права власності на спірну земельну ділянку, посилався на рішення 11-ї сесії 21 скликання Березанської міської ради від 29 грудня 1992 року.

Оцінивши дані доводи, як необгрунтовані, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 не виникло право власності на спірну земельну ділянку в силу положень земельного законодавства, як того, що діяло на момент ухвалення рішення органом місцевого самоврядування, так і законодавства, діючого на момент розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками, оскільки вони підтведжуються матеріалами справи та грунтуються на нормах земельного законодавства.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до положень ст. ст. 22, 23 Земельного кодексу Українського РСР 1990 року, діючого на час ухвалення рішення 11-ї сесії 21 скликання Березанської міської ради про надання позивачу землі у власність, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в ред. 2001р.) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Таким чином, з урахуванням недійсності державного акту на право успадковуваного довічного володіння землею, виданого позивачу з порушенням норм земельного законодавства, можно говорити про те, що право власності позивача на земельну ділянку площею 3,13 га ріллі на території Березанської міської ради ніякими доказами не підтверджується.

Порядок надання земельних ділянок у приватну власність громадянам визначений ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України, згідно положень яких повноваженнями з питань передачі земельних ділянок у власність або у користування наділені сільські, селищні, міські ради. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Березанської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту земелеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства площею 3,13 га. (а.с. 11)

Листом виконкому Березанської міської ради від 04.07.2014 року № 14-14-1067 за підписом міського голови Дунаєнка А.Є., ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та інфраструктури міста від 19 червня йому відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (а.с.15)

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасування зазначеного вище листа виконавчого комітету Березанської міської ради, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений чинним законодавством.

Згідно витягу з протоколу № 2 засідання постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та інфраструктури міста від 19.06.2014 року, вбачається, що розглянувши клопотання селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, вирішено рекомендувати власнику дане питання винести на розгляд сесії про передачу землі в оренду.

Таким чином, вірним є висновки суду першої інстанції щодо того, що фактично вказаною комісією не приймалось рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, судом роз'яснено позивачу про те, що земельним законодавством передбачено чітку процедуру набуття права власності на земельну ділянку, підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що гарантує кожному громадянину, зацікавленому в набутті у власність земельної ділянки, захист його права у сфері земельних правовідносин.

З огляду на вказане, під час розгляду справи судом першої інстанції не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують, тому колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 13 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: