Справа №: 343/1072/14-ц
Провадження №: 2/0343/15/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді - Монташевич С. М.,

секретаря - Менделяк А. І.,

з участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 10000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 17.12.2014 року близько 21.15 години в с. Ангелівка Долинського району Івано-Франківської області відповідач, керуючи своїм автомобілем ВАЗ-2101, д.р.н. НОМЕР_3, в стані алкогольного сп`яніння, проїзджаючи територією даного села, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль "SEAT Толедо", д.н.з. НОМЕР_4, що належить його родичу та був припаркований на узбіччі, і по інерції пошкодив його транспортний засіб "Опель Мовано", д.н. НОМЕР_2,, який був припаркований позаду нього. Матеріальна шкода, завдана в результаті зіткнення була йому відшкодована страховою компанією. Однак він вважає, що до відшкодування підлягає і моральна шкода, яку слід стягнути з відповідача, оскільки останній визнаний винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Визначаючи розмір моральної шкоди, він виходив з того, що внаслідок ДТП він та його сім'я були змушені змінити свій стиль життя, терпіти певні незручності, пов'язані з відсутністю автомобіля. Він не міг здійснювати належним чином свою підприємницьку діяльність, затрачав додатковий час та грошові кошти, що спричинило моральні страждання.

Позивач та представник позивача - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали, зіславшись на вищевикладені обставини. Крім того, позивач пояснив, що 17.12.2014 року відповідач спричинив ДТП, в наслідок якого пошкодив його автомобіль. Він не заперечував, що ОСОБА_4 на місці події пропонував відшкодувати завдану ним шкоду, однак він був у стані сильного алкогольного сп`яніння і підстав довіряти його словам і намірам не було. Тому він вирішив викликати працівників міліції і оформити ДТП у встановленому законом порядку. На підставі висновку експерта, йому страховою компанією була відшкодована матеріальна шкода, яка включала в себе вартість ремонту автомобіля та витрати на проведення експертизи. Оскільки відповідача згідно постанови суду від 14.01.2014 року визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, він звернувся до останнього з вимогою відшкодувати йому моральну шкоду. Про необхідність такого відшкодування він повідомив відповідача по телефону. Однак останній відмовився її відшкодовувати і в подальшому не відповідав на телефонні дзвінки. Через ДТП він був позбавлений можливості 3 місяці користуватися автомобілем. При визначенні розміру моральної шкоди він виходив з того, що після вказаної події від змушений був змінити свій стиль життя, терпіти певні незручності, пов'язані з відсутністю автомобіля. Зокрема, у них з дружиною у 2013 році народилася 7-ми місячна дитина з вагою 1300 кг, яка потребувала постійного лікування, поїздок до медичних закладів для додаткових обстежень, у зв'язку з чим він часто їздив в м. Івано-Франківськ. У лікарню він змушений був їхати власним ходом або винаймати машину. Також він займається підприємницькою діяльністю, возить плиту для меблів, а після пошкодження автомобіля був позбавлений такої можливості, через що втрачав прибуток. Крім того вказана подія сталася напередодні Різдвяних свят, що створювало також додаткові незручності. Вирішення вказаних ситуацій забирало у нього багато додаткового часу, сил і коштів та завдавало моральних страждань, тому просить позовні вимоги задоволити, оскільки вони є законними та обгрунтованими.

Відповідач та представник відповідача адвокат - ОСОБА_2 позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Крім того відповідач пояснив, що, спричинивши 17.12.2014 року ДТП, внаслідок якої були пошкоджені два автомобілі, він залишився на місці події, дочекавшись потерпілих, свою вину визнав і запропонував їм добровільно відшкодувати завдану шкоду. Одному з потерпілих він відразу відшкодував завдану шкоду, а позивач від грошей відмовився і викликав працівників міліції. Згодом він знову пропонував позивачу відшкодувати шкоду добровільним шляхом, однак останній відмовився і продовжував очікувати відшкодування від страхової компанії. Зі своєї сторони він здійснював всі дії, необхідні для того, щоб потерпілий отримав відшкодування матеріальної та моральної шкоди від страховика у повному обсязі. Тобто у його діях не було бездіяльності чи протиправних дій, які б перешкоджали отримати страхову виплату. І тільки після її отримання, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. Однак з її розміром погодитись не можна. Позивач сам створив ситуацію, через яку так довго не отримував кошти та не мав можливості користуватися своїм транспортним засобом. Крім того наявність свідоцтва про здійснення підприємницької діяльності не доводить те, що він використовував власний автомобіль для цієї діяльності і що він втратив заробіток. Просив відмовити в позові, оскільки не було здобуто доказів того, що його діями була завдана моральна шкода.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд при вирішенні питання відшкодування моральної шкоди, керується вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала особа, у зв'язку із пошкодженням її майна, має відшкодовуватись особою, яка визнана винною у її спричиненні.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З постанови Долинського районного суду від 14.01.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 17.12.2014 року біля 21.15 годин в с. Ангелівка Долинського району, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_3, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на автомобіль Seat Толедо, д.н. НОМЕР_4, який був припаркований на узбіччі та по інерції пошкодив автомобіль Опель Мовано, д.н. НОМЕР_2, який був припаркований заді автомобіля Seat, автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Даною постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, 124 КупАП (а.с. 12). Постанова набрала законної сили 27.01.2014 року.

Факт пошкодження майна позивача відповідачем підтверджується:

- даними висновку № 87/13 експертного автотоварозначного дослідження по заяві ОСОБА_3 від 31.01.2014 року та фототаблиць до нього, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Opel Movaro, д.р.н. НОМЕР_5, становить 21780,25 грн. (а.с. 63-80);

- даними ремонтної калькуляції № 87/13Р від 30.01.2014 року, з якої вбачається, що ціна ремонту вищевказаного транспортного засобу склала 55290,87 грн. (а.с. 81-86);

- товарним чеком від 23.12.2013 року, який свідчить про витрати на експертне дослідження з виїздом у с. Ангелівка, які складають 800 грн. (а.с. 89).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 17.12.2014 року він знаходився в машині відповідача. Останній і справді був випивший, але після вчинення ДТП, він відразу пропонував потерпілим відшкодувати завдану ним шкоду. Однак позивач від грошей відмовився і викликав працівників ДАЇ.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль ОСОБА_3, останній зазнав душевних страждань у зв'язку з пошкодженням його майна, так як порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, нести додаткові витрати, що вплинуло на його настрій та самопочуття, тому відповідачем має бути відшкодована завдана позивачу моральна шкода.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках не наступило.

Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 3500 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача, суд вважає достатньою для відновлення його нормальних життєвих зв'язків та організації свого життя.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, ст. 61 Цивільно-процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209, 213, 215, 223 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

РІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 3500,00 (три тисячі п"ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок) гривні сплаченого судового збору та 500,00 (п"ятсот) гривень за надання правової допомоги.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Зміст повного рішення виготовлено 20.01.2015 року.