Справа № 265/3642/15-ц
Провадження № 2/265/1697/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Симонової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медифаст» про захист прав споживачів, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання надати інформацію, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медифаст» про захист прав споживачів, про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5158 гривень, моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, зобов'язання надати інформацію. Протягом розгляду справи неодноразово уточнював позовні вимоги (а.с. 45, 52-53). В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 14.02.2015 року він був доставлений каретою швидкої медичної допомоги в кардіологічне відділення БШМД м. Маріуполя. Його родичам повідомили про важкий стан його здоров'я у зв'язку з чим необхідно провести операцію-стентування вартістю 32 000 гривень. Його син надав згоду на дану операцію. Після проведених медичних процедур йому повідомили, що зроблено стентування та через 3-4 дні йому надано протокол операції. 06.03.2015 року він був виписаний на амбулаторне лікування. Він не був проінформований про характеристику стенту, чим було порушено вимоги ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів». Після ознайомлення з інформаційним контрактом ТОВ «Медифаст» йому стало відомо, що відповідач зобов'язується надати високопрофесійне лікування пацієнту, забезпечити необхідне медичне лікування, достатній догляд. Однак після операції він знаходився на лікуванні в лікарні ШМД м. Маріуполя та купував ліки для свого лікування на суму 5158 гривень. Вважає, що з його боку виконані всі зобов'язання та сплачено за проведення лікування у відповідача згідно квитанцій 31978 гривень, а з боку відповідача зобов'язання виконані не в повному обсязі, оскільки саме відповідач повинен був забезпечити його медикаментозним лікуванням в повному обсязі, тому відповідач повинен йому відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 5158 гривень. Також діями відповідача йому спричинена моральні шкода, яка полягає в тому, що він переніс стрес, при наявності важкої хвороби він не отримав достовірну інформацію про медичні послуги, він нервував, погано спав, погано себе відчував, знаходився в стресовому стані та яку він оцінює в 5000 гривень. Також просив суд зобов'язати надати відповідача інформацію, що стосується проведених відносно нього медичних процедур.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача ТОВ «Медифаст» Майська А.В., яка діяла на підставі довіреності, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та суду пояснила, що дійсно позивачу було проведена операція коронографія та стентування, за проведення якої було ним сплачено за прейскурантом 31978 гривень та яка не потребувала стаціонарного лікування. Протокол операції було вручено позивачу. Лікування, яке було призначено позивачу призначалося лікарями міської лікарні ШМД про що свідчить виписка з історії хвороби позивача, тому відповідач не повинен відшкодовувати йому матеріальну шкоду пов'язану з придбанням ліків у розмірі 5158 гривень. ОСОБА_1 жодного разу не звертався до відповідача надати йому інформацію про надані йому медичні послуги, а тільки звертався з заявою про відшкодування вищевказаної шкоди, якщо би позивач звернувся з даними вимогами, то йому би надали відповідну інформацію, тому вважає, що з боку відповідача йому не спричинена моральна шкода. Також вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача надати відповідну інформацію, оскільки протягом розгляду справи на вимогу позивача йому була надана дана інформація, тому предмет спору відсутній, внаслідок чого просила відмовити у задоволені позову.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є лікарем кардіологом міської лікарні ШМД та у неї лікувався ОСОБА_1 з діагнозом гострий інфаркт. Черговим лікарем йому було запропоновано провести стентування, яке проводить ТОВ «Медифаст» та яке було необхідно зробити для врятування життя. ТОВ «Медифаст» провело ОСОБА_1 дану операцію. Після проведення стентування у ОСОБА_1 покращився кровообіг та харчування сердечної м'язи, чим попереджено рецидив та сердечна недостатність. Вона призначала йому медикаментозне лікування відповідно до стандартів лікування інфаркту міокарду, дане лікування не пов'язано з введенням стенту. ОСОБА_1 купував ліки за свої кошти, оскільки він не відноситься до категорії осіб, яким надається лікування безоплатно. Після стентування у ОСОБА_1 спостерігалася позитивна динаміка. Йому була надано протокол операції в якому відображена достатня інформація про стент. Він був виписаний в задовільному стані.

Вислухавши сторони, свідка, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволені позову за наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», основи законодавства України про охорону здоров'я визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров'я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров'я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

З огляду на вищенаведені норми права суд приходить до висновку, що правовідносини які виникли між позивачем та відповідачем повинні регулюватися Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», та нормами ЦК України, а не нормами Закону України «Про захист прав споживачів», тому суд при вирішені спору по суті застосовує норми Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» та норми ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в кардіологічному відділені КУ Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Маріуполя з 14.02.2015 року по 06.03.2015 року з діагнозом ІБС, гострий інфаркт міокарда, атеросклеротичний кардіосклероз, стентування ПМВЖ стентом Azule 4.0х23 мм. Отримував лікування: тромбонет, моносан, лівостор, плагріл, лоспірін, бісопродол, тризипин, армади та інші. Дане лікування отримував за призначенням лікаря ОСОБА_3( а.с.10), що підтверджується випискою з історії хвороби.

Позивачем суду надані копії чеків на придбання цих ліків на суму 5185,21 гривень (а.с.6-7).

Відповідно до вищезазначеної виписки з історії хвороби виписаний у задовільному стані.

З протоколу операції ТОВ «Медифаст» від 14.02.2015 року : коронографія, стентування ПМЖВ ЛКА вбачається, що ОСОБА_1 зроблено коронографія в стандартних проекціях, виконано стентування стентом Azule SDS 4.0х23( а.с.8).

За проведення даної операції сином позивача було сплачено 31178 гривень (а.с.9 зв.).

Відповідно до виписки з прейскуранту медичних послуг ТОВ «Медифаст» вартість планової діагностичної коронографії складає 2200 гривень, стентування коронарних судин стент - системний хром, кобальт 28978 гривень (а.с.39).

З повідомлення ТОВ «Медифаст» вбачається, що вартість койко-місця окремо від медичних послуг в даному медичному закладі не затверджена, так як знаходження пацієнта на стаціонарі можливо лише у випадках лікування, в вартість якого входить знаходження пацієнта в стаціонарі. Процедури коронографії та стентування не передбачає знаходження пацієнта в стаціонарі.(а.с.38).

З урахуванням вищенаведеного та з урахуванням пояснення свідка - лікаря ОСОБА_3, яка пояснювала, що призначене нею медикаментозне лікування ОСОБА_1 було пов'язано з лікуванням інфаркту міокарду та перебуванням його у стаціонарі Міської лікарні швидкої медичної допомоги, а не у зв'язку з проведенням операції в ТОВ «Медифаст», суд приходить до висновку, що його позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яку він поніс у зв'язку з придбанням ліків на суму 5158 гривень не підлягають задоволенню, оскільки ТОВ «Медифаст» не повинно нести цивільну відповідальність перед позивачем в сенсі ст.1166 ЦК України.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача в обгрутнування позову на інформаційний контракт ТОВ «Медифаст» в якому зазначено, що йому надана інформація про перебування в стаціонарі (а.с.9), оскільки даний контракт несе інформацію, а не обов'язок відповідача провадити лікування позивача в стаціонарі даного медичного закладу.

Статтею 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» передбачено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди.

Відповідно до ст. 39 цього Закону, пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров'я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров'я.

Батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник мають право на отримання інформації про стан здоров'я дитини або підопічного.

Медичний працівник зобов'язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров'я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров'я.

Якщо інформація про хворобу пацієнта може погіршити стан його здоров'я або погіршити стан здоров'я фізичних осіб, визначених частиною другою цієї статті, зашкодити процесові лікування, медичні працівники мають право надати неповну інформацію про стан здоров'я пацієнта, обмежити можливість їх ознайомлення з окремими медичними документами.

Відповідальність за порушення законодавства про охорону здоров'я передбачена ст.80 даного Закону, яка голосить, що особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров'я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.

Суд з урахуванням того, що позивачем були надані суду документи: протокол операції, в якому відображена інформація про стент, виписки з історії хвороби, приходить до висновку, що він мав можливість ознайомитися з медичними документами відносно нього, при цьому позивач не звертався до відповідача з проханням надати йому відповідну медичну документацію, що стосується проведених відносно нього медичних процедур, та він не надав суду доказів про те, що йому було відмовлено з боку відповідача надати відповідну медичну документацію, внаслідок чого суд не вбачає вини відповідача в завданні позивачу моральної шкоди в сенсі ст.1167 ЦК України, тому суд відмовляє позивачу в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

Крім того, протягом розгляду справи відповідачем на вимогу позивача надано інформацію, що стосується проведених відносно позивача медичних процедур(а.с.55-80), однак позивач не скористався своїм правом ознайомитися з даними документами, тому суд приходить до висновку, що на момент вирішення спору по суті відсутній предмет спору, а саме відповідна медична інформація, внаслідок чого суд відмовляє у задоволені позову в частині зобов'язання відповідача надати медичну інформацію.

Крім того, суду з боку позивача не надано жодного доказу про те, що діями відповідача заподіяна шкода його здоров'ю, що є також підставою для відмови у задоволені позову.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, внаслідок чого відмовляє у задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медифаст» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5158 гривень, моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, зобов'язання надати інформацію, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Костромітіна