АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретар: Лук»янишина М.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_4, представника Молницької сільської ради - Поповича С.Т., відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, ОСОБА_3 про скасування рішень Молницької сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 в січні 2014 року звернувся до суду з позовом до Молницької сільської ради, ОСОБА_3 про скасування рішень Молницької сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Вказував на те, що рішенням виконкому Молницької сільської раді від 22 травня 1997 року № 28 йому було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,50 га. Після виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки виявилось, що фактично під будинком і біля нього знаходиться земельна ділянка площею тільки 0,1806 га.

Поряд з його земельною ділянкою межує інша ділянка, яка знаходиться у власності відповідача ОСОБА_3. Як йому стало відомо, частину земельної ділянки, якою він роками законно користувався, відповідно до рішення виконкому Молницької сільської ради №135-10/07 року від 13 грудня 2007 року передано у власність сусідньому

_______________________________________________________________________________________

22-ц/794/32/15 р. Головуючий у 1-й інстанції Акостакіоє О.Т.

Категорія: 47 Доповідач Литвинюк І.М.

землекористувачу ОСОБА_3 та на підставі цього рішення остання отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Оскаржуване рішення №135-10/07 року від 13 грудня 2007 року підлягає скасуванню, оскільки межі земельної ділянки встановлені невірно, без належного погодження з суміжним землекористувачем ОСОБА_1..

Посилався на те, що рішення № 135-24/13 від 30 липня 2013 року також підлягає скасуванню, оскільки Молницькою сільською радою незаконно внесено зміни у рішення сільської ради № 28 від 22 травня 1997 року щодо передачі йому у власність земельної ділянки.

Просив скасувати рішення 10 сесії 5 скликання Молницької сільської ради від 13 грудня 2007 року № 135 -10/07 року, рішення 24 сесії 6 скликання Молницької сільської ради від 30 липня 2013 року № 35-24/13 року; визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 073187 від 12 липня 2008 року, недійсним і скасувати його.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано 24 сесії 6 скликання Молницької сільської ради від 30 липня 2013 року № 35-24/13 року про внесення змін у рішення сільської ради та погодження передачі земельних ділянок у власність. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що оспорювана земельна ділянка безпідставно передана у власність відповідачу ОСОБА_3. Суд не взяв до уваги висновок № 643 судової земельно-технічної експертизи , згідно якого площа земельної ділянки ОСОБА_1 змінилася в бік зменшення, що становить 0,1798 га. Різниця складає 0,0008 га. В акті встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 31 липня 2007 року відсутній його підпис.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Молницької сільської ради від 13 грудня 2007 року та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними доказами, що приватизацією земельної ділянки відповідачем ОСОБА_3 було захоплено частину земельної ділянки, яка була передана йому у користування.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації, заборонено.

Згідно ст. 126 ЗК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення Молницької сільської ради від 26 червня 2007 року та від 13 грудня 2007 року було передано у власність земельну ділянку площею 0,5855 га , з яких 0,25 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд, та 0,3355 га для ведення особистого селянського господарства. Право власності посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ЯД № 073187 від 12 липня 2008 року.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є користувачем суміжної земельної ділянки. Рішенням Молницької сільської ради № 35-24/13 від 30 липня 2013 року внесено зміни в попереднє рішення від 22 травня 1997 року № 28 виконкому Молницької сільської ради та передано у власність позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,3020 га, з яких 0,1806 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, та 0,1214 га для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗУ України, чинною на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, порядок набуття відповідачкою ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку відповідає вимогам ст. ст. 116, 118 ЗК України, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що межі земельної ділянки встановлені невірно і державний акт видано з порушенням норм чинного законодавства, позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що акт погодження меж між його земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідачки ОСОБА_3 він не підписував і йому не було відомо про встановлення між їхніми земельними ділянками меж, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що рішенням постійної комісії з питань регулювання земельних відносин Молницької сільської ради від 31 липня 2007 року встановлено, що відмова сусіда ОСОБА_1 відносно узгодження меж є безпідставною та визнано акт встановлення меж земельних ділянок в натурі, які передаються у власність ОСОБА_3, дійсним.

Як встановлено судом, взаємні претензії між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникли через проходження межі суміжних земельних ділянок по стіні нежитлового приміщення ОСОБА_1. Так, при приватизації по лінії розмежування спірної земельної ділянки у позивача знаходилась дерев'яна прибудова до літньої кухні, та межу ОСОБА_3 було визначено по дерев'яній стінці. Пізніше позивач розібрав її та на приватизованій ОСОБА_3 земельній ділянці залив фундамент для нової забудови. Новий фундамент на спірній земельній ділянці він залив у 2012 році, що не заперечувалось ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Згідно висновку № 643 судової земельно-технічної експертизи від 13 серпня 2014 року змін встановлених меж між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 при обстеженні не встановлено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність тверджень позивача про те, що частину земельної ділянки, якою він роками законно користується, передано у власність ОСОБА_3. Матеріали справи не містять доказів про встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що передавалась позивачу, не надано належних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка знаходиться в його користуванні, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуваним рішенням сільської ради від 13 грудня 2007 року та видачею державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 не було порушено право позивача на земельну ділянку.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що районним судом вірно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: