АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Суд визнав припиненою поруку за договором поруки №490074376-П від 20 червня 2008 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

Суд стягнув з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

ПАТ "Альфа-Банк" через свого представника ЧерніковуЛ.І. подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання припиненими правовідносин за договором поруки відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з огляду на таке.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

20 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №490074376, згідно якого Банк зобов'язувався та надав ОСОБА_2 кредит у сумі 185285,0 грн.

У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №490074376 від 20 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено Договір поруки від 20 червня 2008 року № 490074376-П.

Згідно Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 червня 2010 року по справі № 1075-10/123/10 встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» було збільшено процентну ставку листом на адресу ОСОБА_2 з 16,50 % до 20%.

Згідно п.6.2. кредитного договору №490074376 від 20 червня 2008 року банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін до Додатку №1 до цього договору, за сім днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника.

Відповідно до п.5.4 договору поруки №490074376-П від 20 червня 2008 року у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Стороною відповідача не надано суду жодного доказу на підтвердження направлення/вручення поручителю повідомлення про зміну розміру процентної ставки по кредиту, а також підтвердження про надання останньою згоди на таку зміну.

За встановлених обставин, оскільки ПАТ «Альфа-Банк» змінило розмір процентної ставки з 29 червня 2010 року за кредитним договором №490074376 від 20 червня 2008 року з 16,50 % до 20%, у зв'язку з чим змінився обсяг зобов'язань позивачки як поручителя, доказів узгодження з позивачкою таких змін її зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач не надав, районний суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для визнання договору поруки №490074376-П від 20 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», припиненим.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявленого позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, що дали б суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить.

Задовольняючи позов про припинення поруки, районний суд виходив з того, що забезпечене порукою зобов'язання - кредитний договір №490074376 від 20 червня 2008 року, було змінено без згоди поручителя, внаслідок чого обсяг його відповідальності збільшився.

За правилом частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Обсяг відповідальності поручителя визначається договором поруки. Він може бути таким же, як і обсяг відповідальності основного боржника. Поручитель може прийняти на себе поручительство за виконання основним боржником тих обов'язків, які останній буде приймати на себе у разі зміни зобов'язання у бік збільшення обсягу його обов'язків і відповідальності. Поряд з цим відповідальність поручителя може бути обмежена в будь-який спосіб.

Відповідно до керівних правових позицій Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 21 травня року 2012: № 6-69 цс 11, № 6-18 св 11, № 20 цс 11, № 88 цс 11, які відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх судів України, за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена).

У даному випадку, відповідно до умов укладеного між сторонами договору поруки № 490074376-П від 20 червня 2008 року ОСОБА_1 поручилася за виконання ОСОБА_2 обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору №490074376 від 20 червня 2008 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Пунктом 6.2. Кредитного договору визначено, що банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом у разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін в діючому законодавстві тощо. Сторони домовилися, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін Договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку. Зміна розміру процентів за користування Кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується у разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку із цим змін в Додаток №1 до Договору Банк повідомляє позичальника за сім днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену у Розділі №1. У зв'язку зі зміною процентної ставки у разі настання події, незалежних від волі Сторін, Позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку №1 до цього Договору та викладення Додатку №1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений Додаток №1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений Додаток №1, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною цього Договору, Позичальник отримує в Банку самостійно. Банк не має права змінювати процентну ставку за Кредитом у зв'язку зі зміною кредитної політики Банку /а.с. 7/.

Водночас, пунктом 5.4. Договору поруки встановлено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором (кредитний договір №490074376 від 20 червня 2008 року) передбачена цим договором (договір поруки № 490074376-П від 20 червня 2008 року) порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Доказів того, що ОСОБА_1 надавала свою згоду на збільшення відсоткової ставки за користування кредитом з 16,50 % до 20% суду не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Чернікової Любові Ігорівни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/12397/14

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6637/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.