Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний банк» про зобов»язання вчинити дії щодо перерахування коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом до ПАТ «Міжнародний Інвестиційний банк», в якому просив суд зобов'язати відповідача перерахувати кошти в іноземній валюті у сумі 49 000,00 доларів США з рахунку НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Міжнародний Інвестиційний банк» на рахунок компанії FMFLLO TRADING LTD №CH364982001, відкритий в COUTTS & CO Bank для часткової оплати акцій; зобов'язати перерахувати кошти в іноземній валюті у сумі 400 000,00 доларів США з рахунку НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Міжнародний Інвестиційний банк» на рахунок компанії FMFLLO TRADING LTD №CH364982001, відкритий в COUTTS & CO Bank для часткової оплати акцій.

Свої вимоги мотивує тим, що 31 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Міжнародний Інвестиційний банк» було укладено Договір банківського рахунку №123-РВА, згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання з відкриття та обслуговування розрахунково-касових операцій по рахунку та відкрив позивачу банківський поточний рахунок НОМЕР_1.

15 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з платіжним дорученням на перерахування коштів у сумі 49 000,00 доларів США з поточного рахунку на рахунок компанії АMАLLO TRADING LTD №CH364982001, відкритий в COUTTS & CO Bank для часткової оплати акцій.

Проте, позивачу було відмовлено у виконанні платіжного доручення у іноземній валюті у зв'язку з тим, що така операція не відповідає вимогам валютного законодавства, оскільки відповідно до Постанови Правління НБУ №581 від 03.09.2015 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» заборонено перерахування іноземної валюти на підставі індивідуальної ліцензії НБУ, наданій фізичній особі на здійснення інвестицій за кордон. Позивач вважає відмову необґрунтованою.

В зв'язку з вище вказаним, позивач вважає що його права щодо здійснення оплати акції на здійснення інвестиції за кордон на загальну суму 400 000,00 доларів США знову будуть порушені, також був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, зазначаючи про наявність законних підстав для задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В ході судового розгляду від відповідача надійшло заперечення, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що операція щодо перерахування іноземної валюти за кордон, яку здійснював позивач не підпадала під жодний пункт виключення зазначених в Постанові Правління НБУ № 581 від 03.09.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», тому відповідач був вимушений відмовити у її проведенні. Відповідач відмовив позивачу у проведенні лише однієї операції, а саме: перерахування 49 000,00 доларів США з поточного рахунку позивача на рахунок компанії АMАLLO TRADING LTD №CH364982001, відкритий в COUTTS & CO Bank для часткової оплати акцій, а не будь-якої іншої операції по поточному рахунку, що аж ніяк не може прирівнюватися до обмеження права розпоряджатися рахунком в розумінні ст. 1074 ЦК України. На сьогоднішній день жодним чином не обмежено права позивача у розпорядженні коштами, які розміщенні на поточному рахунку, оскільки сама по собі відмова у проведенні операції на підставі індивідуальної ліцензії, виданої НБУ не може бути підтвердженням у обмеженні у розпорядженні коштами, що розміщенні на поточному рахунку позивача. Що стосується заявлених вимог відносно зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення в іноземній валюті на підставі індивідуальної ліценції НБУ №47 на здійснення інвестицій за кордон від 03.07.2015 на загальну суму 400 000,00 доларів США, вважає дану вимогу передчасною, оскільки відповідач не здійснював порушення права позивача на здійснення даної операції.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на свої письмові заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові заперечення відповідача та матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що 31.05.2010р. між ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір Банківського рахунку №123-РВА, відповідно до умов якого Банк після надання Клієнтом всіх передбачених діючим законодавством України та внутрішнім положеннями Банку документів відкриває банківський поточний рахунок НОМЕР_1 у валютах, визначених Клієнтом у заяві (заявах) про відкриття рахунку, з метою здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов Договору та вимог діючого законодавства України (п. 1.1. Додаткового Договору №1 до Договору Банківського Рахунку від 31.05.2010р.)

Відповідно до п. 2.1. Додаткового Договору, виконання операцій з розрахунково-касового обслуговування Рахунку здійснюється на підставі розрахункових документів (платіжних інструментів) та касових документів, визначених діючим законодавством України та внутрішніми нормативними документами Банку.

З матеріалів справи вбачається, що між АMАLLO TRADING LTD та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів №1 від 12 травня 2015 року. (а.с. 18-21).

Предметом цього Договору було те, що Продавець зобов'язаний передати у власність Покупця цінні папери, а Покупець зобов'язаний оплатити загальну суму Договору 1 000 000,00 доларів США шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця. Розрахунки здійснюються до 31 грудня 2018 року після отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення інвестиції за кордон (п.п. 1.1.-1.2. Договору від 12.05.2015р.)

Та відповідно п. 1.3. Цього Договору, Покупець має право оплачувати ЦП як одним платежем, так і частинами.

Листом Національного банку України за № 24-00048/46162 від 03.07.2015 підтверджується отримання ОСОБА_1 індивідуальної ліцензії №47 на здійснення інвестиції за кордон (а.с. 22).

Згідно з ч. 2 ст. 44 Закону України «Про Національний банк України» та Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До його компетенції у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема, видача та відкликання ліцензій, здійснення контролю, у тому числі шляхом здійснення планових і позапланових перевірок за діяльністю банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» було не виконано платіжне доручення позивача з приводу перерахуваня коштів за кордон на підставі індивідуальної ліцензії Національного банку України, наданої на здійснення інвестицій за кордон про що було повідомлено Листом за вих. № 2633/ІІІ від 16 вересня 2015 року.

За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Так, пунктом 3.2.1. Додаткового Договору передбачено, що Банк зобов'язаний належним чином виконувати операції, передбачені Договором, в строки та в порядку, що встановлені Договором та діючим законодавством, у т.ч. нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти та розпорядчі акти. Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Також п. 5, 6 ст. 56 цього ж Закону передбачно, нормативно-правові акти Національного банку (крім нормативно-правових актів, які містять інформацію з обмеженим доступом), які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Нормативно-правові акти Національного банку (крім нормативно-правових актів, які містять інформацію з обмеженим доступом) набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо більш пізній строк набрання чинності не передбачений у такому акті. Офіційним опублікуванням нормативно-правового акта Національного банку вважається перше опублікування його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань - "Офіційному віснику України", газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" або перше розміщення на сторінці Офіційного інтернет-представництва Національного банку України.

Так, 03.09.2015р. Правлінням Національного Банку була прийнята постанова № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному рахунках України», яка була оприлюднена через офіційне інтернет-представництво Національного банку України на веб-сайті www.bank.gov.ua та в офіційному віснику України 09.10.2015 №78 ст. 2628.

Відповідно до підпункту 21 п. 6 вищевказаної постанови, банкам було заборонено здійснювати перерахування іноземної валюти на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України, крім:

- розміщення юридичними особами валютних цінностей на рахунках за межами України;

- виконання резидентом-гарантом (поручителем) забезпечених гарантією (порукою) зобов'язань за кредитом, наданими міжнародною фінансовою організацією або за участю іноземного експортно-кредитного агентства;

- сплати суб'єктами господарювання - резидентами вступних або членських внесків в іноземній валюті для забезпечення поточної діяльності юридичних осіб - нерезидентів;

- інших операцій юридичних осіб, що здійснюються на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України, за умови, що загальна сума цих операцій у межах однієї індивідуальної ліцензії протягом одного календарного місяця не перевищує 50000 доларів США.

Таким чином, виходячи з приписів постанови операція з перерахування коштів у сумі 49 000,00 доларів США з поточного рахунку на рахунок компанії АMАLLO TRADING LTD №CH364982001, відкритий в COUTTS & CO Bank для часткової оплати акцій, яку збирався здійснити позивач, заборонено даною Постановою, а отже відмова відповідача стосовно проведення такої грошової операціє є правомірною.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов'язання перерахувати кошти в іноземній валюті у сумі 400 000,00 доларів США з рахунку НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Міжнародний Інвестиційний банк» на рахунок компанії FMFLLO TRADING LTD №CH364982001, відкритий в COUTTS & CO Bank, оскільки в розумінні норм статті 3 ЦПК України дана вимога є передчасною, так як права позивача в даному випадку не порушені, оскільки він до не звертався до відповідача із відповідною заявою та відмови не отримував, а тому позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Суд вважає позовні вимоги позивача слід залишити без задоволення.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст.15, 512,1058 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний банк» про зобов»язання вчинити дії щодо перерахування коштів за договором банківського рахунку №123-РВА від 13.05.2010 року для часткової оплати акцій за кордон згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №1 від 12.05.2015 року, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: