У х в а л а

18 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Касьяна О.П., Парінової І.К.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 4 квітня 2006 року з ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 208 дол. США на строк до 3 квітня 2013 року. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 не виконав, у зв'язку з чим станом на 27 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 24 239, 33 дол. США.

Оскільки ОСОБА_7 згідно з договором поруки поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_6 свого зобов'язання, то позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 193 672 грн 25 коп. та судові витрати в розмірі 1 936 грн 72 коп.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 28 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 4 квітня 2006 року в розмірі 13 376, 22 дол. США, що є еквівалентом 185 808 грн 72 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_6 оскаржив їх у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2014 року касаційну скаргу відхилено, судові рішення залишено без змін.

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд вказаної ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини 2 статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 355 ЦПК України, може бути подана не пізніше одного місяця з дня, коли особі, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, стало відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Указаний строк обчислюється з наступного дня, коли особі стало достовірно відомо про набуття зазначеним рішенням статусу остаточного згідно із нормами міжнародного та національного законодавства.

Згідно з положеннями частини 3 статті 356 ЦПК України у разі пропущення строку, встановленого частиною 2 статті 356 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

ОСОБА_6 у заяві про перегляд указував, що ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2014 року він отримав лише 28 грудня 2014 року.

З огляду на те, що причини пропущення строку на подання заяви про перегляд судового рішення є поважними, клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

Розглянувши заяву про перегляд судового рішення, додані до неї документи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що заява про перегляд судового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Згідно з положеннями статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав:

· неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

· встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупності таких умов: 1) судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; 2) справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; 3) має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Посилання на постанову Верховного Суду України від 19 березня 2014 року як на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України не може бути взято до уваги, оскільки таке судове рішення було ухвалено Верховним Судом України не як судом касаційної інстанції та ним спір не було вирішено по суті.

Крім цього, надана як на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року ґрунтується на інших фактичних обставинах справи порівняно з судовим рішенням, щодо якого подано заяву про перегляд.

За таких обставин підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України та допуску справи до провадження відсутні.

Керуючись статтями 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_6 строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудні 2014 року.

У допуску до провадження справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.П. Касьян
І.К. Парінова