Справа №: 671/1667/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі Хрупайло Т.В.,

з участю представника позивача Васильчука В.А., представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

18 серпня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 20687 грн. 64 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.05.2008 року, що станом на 30.04.2014 року складається із заборгованості за кредитом - 4995 грн. 50 коп., 10733 грн. 62 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3497 грн. 20 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, та згідно п. 8.6 кредитного договору штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 961 грн. 32 коп. (процентна складова). В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до зазначеного договору відповідачка 05.05.2008 року отримала кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За згодою відповідача відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг Банк вправі був змінювати кредитний ліміт, а відповідно до п. 6.5 даних Умов та Правил відповідачка як позичальник зобов'язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позивач вказував, що відповідачка належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому згідно п.п. 5.2, 5.5.1 умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивач вправі вимагати виконання боргового зобов'язання в цілому, в тому числі і сплати процентів та комісії.

Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та посилаючись на те, що у зв'язку з несплатою відповідачкою заборгованості за даним кредитним договором 02.02.2009 року Волочиським районним судом Хмельницької області було видано судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором (4995 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом, 947 грн. 42 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом та штрафи: 250 грн. (фіксована частина), 297 грн. 15 коп. (процентна складова), проте відповідачка зазначені кошти позивачу не сплатила. Тому позивач просив суд стягнути з відповідачки проценти за користування кредитом за період з 03.02.2009 року по 30.04.2014 року у розмірі 9786 грн. 20 коп., комісії за користування кредитом у розмірі 3497 грн. 20 коп. та штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 961 грн. 32 коп. (процентна складова), а всього 14744 грн. 72 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідачка та її представник і судовому засіданні проти позову заперечили, подали письмову заяву про застосування строку позовної давності за даним спором про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості у сумі 20687 грн. 64 коп. та просять відмовити в позові за спливом позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Судом об'єктивно встановлено, що 05.05.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_2, яка в подальшому змінила прізвище з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" (а.с. 23), було укладено кредитний договір без номера, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому тоді ж в 2008 році у зв'язку з збільшенням ліміту відповідачка отримала додатково 1905 грн. 50 коп. кредиту, а всього відповідачка отримала 4995 грн. 50 коп. Даний кредитний договір був укладений на підставі заяви відповідачки, в якій вона вказувала, що дана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Згідно умов кредитування з використанням картки "Універсальна 30 днів пільгового періоду" відповідачка була зобов'язана вносити щомісячні платежі до 25 числа місяця, що слідує за звітним, сплачувати комісію за зняття готівкових коштів та за невчасне погашення заборгованості.

Отримавши кредит в розмірі 4995 грн. 50 коп., відповідачка в порушення Умов та Правил надання банківських послуг не надавала позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншим витратам відповідно до умов кредитного договору, а тому 02.02.2009 року позивач звернувся в суд з заявою про видачу судового наказу, де зазначив, що станом на 19.12.2008 року відповідачка має заборгованість 6490 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 4995 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 947 грн. 42 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 250 грн. судовий штраф (фіксована сума), 297 грн. 15 коп. судовий штраф (процент).

02 лютого 2009 року Волочиським районним судом Хмельницької області заява позивача була задоволена та видано судовий наказ про стягнення з відповідачки на користь Банку 6490 грн.07 коп. боргу.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: заявою відповідачки від 05.05.2008 року № 052130148 як клієнта, в якій зазначено про видачу відповідачці картки НОМЕР_1 та про те, що ця заява разом з разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг; довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду"; Умовами та Правилами надання банківських послуг, пам'яткою клієнта; матеріалами цивільної справи № 2н-312 за 2009 рік за заявою Банку про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором.

Також судом встановлено, що після видачі судового наказу відповідачка зазначені в судовому наказі кредитні кошти Банку не повернула.

Враховуючи, що видана відповідачці кредитна картка за НОМЕР_1 мала термін дії до 01.01.2012 року, що підтверджується довідкою від 11.12.2014 року, виданою ПАТ КБ "ПриватБанк", суд вважає, що перебіг строку звернення останнього до суду з даним позовом станом на 18.08.2014 року не збіг, а тому, враховуючи положення ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України на користь кредитора підлягають стягненню нараховані проценти та комісії в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Таким чином, відповідно до умов договору та наданим Банком розрахунком з відповідача підлягає стягненню 6474 грн. 32 коп., із яких 4875 грн. 60 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, нарахованих з 18.08.2011 року по 30.04.2014 року, які визначаються як різниця між загальною заборгованістю за процентами (10733 грн. 62 коп. станом на 30.04.2014 року) і загальною заборгованістю за процентами станом на 18.08.2011 року (5858 грн. 02 коп.), а також 1598 грн. 72 коп. нарахованої та простроченої комісії, яка визначається як різниця загальної заборгованості за нараховану та прострочену комісію (3497 грн. 20 коп. станом на 30.04.2014 року) і загальної заборгованості за нараховану та прострочену комісію станом на 18.08.2011 року (1898 грн. 48 коп.), тобто 3497 грн. 20 коп. - 1898 грн. 98 коп. = 1598 грн. 72 коп.

Вирішуючи даний спір, враховуючи наведені обставини та положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Відмовляючи в частині стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 961 грн. 32 коп., суд виходить з положень ст. 258 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої встановлена позовна давність в один рік, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання Банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний виплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Судом встановлено, що таке право на звернення до суду за сплатою відповідного штрафу позивач набув ще в 2009 році, оскільки відповідачка не виконувала грошові зобов'язання протягом більш як 120 днів, тобто річний строк для стягнення штрафу збіг. Тому в цій частині позову слід відмовити за пропуском позовної давності.

Судові витрати між сторонами підлягають розподілу судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 267, 631, 526, 527, 530, 610, 629, 1048, 1050 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05.05.2008 року, яка виникла станом на 30.04.2014 року, у розмірі: 4875 грн. 60 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1598 грн. 72 коп. заборгованості по комісії, а також 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: