Справа № 464/6285/14 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/584/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи: 54
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3;

Поповича Я.Д. - представника Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа - директор Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Березюк Олег Романович, у якому просив суд: 1) скасувати наказ Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 119к від 23 травня 2014 року про звільнення його з посади директора Установи дитячо-юнацьких та молодіжних клубів Сихівського району м. Львова; 2) поновити його на посаді директора Установи дитячо-юнацьких та молодіжних клубів Сихівського району м. Львова; 3) стягнути з Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що наказом Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 119-к від 23.05.2014 року позивача з 23.05.2014 року було звільнено з займаної посади з підстав, передбачених п. 7 ст. 40 КЗпП України, а саме - за появу на роботі в нетверезому стані. Своє звільнення з роботи вважав незаконним, оскільки обставини, наведені у акті від 23.04.2014 року, згідно з яким він перебував в стані алкогольного сп'яніння, вважав надуманими, а підписи осіб, що підписали цей акт, такими, що були зробленими під тиском керівництва департаменту гуманітарної політики. Запах алкоголю, який могло бути чути від нього 23.04.2014 року о 17:30 год., пояснював прийомом медичного препарату "Гастритол", що виготовлений на основі спирту і який він приймає з 17.04.2014 року за рекомендацією лікаря-гастроентеролога. Звільнення його з роботи пояснював тим, що керівництво Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради вважало за необхідне поставити на дану посаду підконтрольну йому людину для вирішення власних інтересів (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено і позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що керівництво відповідача не відбирало у нього пояснень, а твердження, яке міститься в акті від 23.04.2014 року, про те, що він відмовився ознайомлюватися з цим актом, вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки йому ніхто не пропонував ознайомитися з цим актом.

Вважає, що суд неправомірно не дав належної оцінки показам свідків, які засвідчили, що бачили його о 19 год. 23 квітня 2014 року повністю тверезим (а.с. 120-121; 128-130).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" міститься роз'яснення про те, що нетверезий стан працівника може бути підтверджений як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Згідно з актом від 23.04.2014 року, складеним комісією в складі працівників відділу сім'ї і молоді управління молоді, сім'ї та спорту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за участю педагогів-організаторів УДЮМК Сихівського району міста Львова, а також матері вихованки клубу "Дозвілля" ОСОБА_6, директор УДЮМК Сихівського району м. Львова ОСОБА_3 23.04.2014 року о 17:20 год. в робочий нас на занятті, яке проводили з дітьми педагоги-організатори в клубі "Мандри" по вул. Білоцерківська, 1, був у нетверезому стані, про що свідчить різкий запах алкоголю з рота, загальмована реакція рухів, збудженість, безглузді висловлювання. ОСОБА_3 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння за направленням управління молоді, сім'ї та спорту в супроводі головного спеціаліста відділу сім"ї і молоді ОСОБА_7, однак ОСОБА_3 відмовився проходити такий медичний огляд (а.с. 10-11).

Всі 7 (сім) осіб - підписантів вище згаданого акту від 23.04.2014 року, будучи судом першої інстанції допитаними в судовому засіданні в якості свідків по справі, викладене у цьому акті підтвердили.

Апелянт в суді апеляційної інстанції також визнав те, що членами вище згаданої комісії йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, однак він відмовився від проходження такого огляду, оскільки у нього були призначені „ділові зустрічі".

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що причини відмови позивача (апелянта) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння не можна визнати поважними, а відтак доводи апеляційної скарги до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя:

Судді: