Справа № 203/6236/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з уплати аліментів та аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони з 1996 по 1998 роки перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу мешкає з позивачем. 09 листопада 2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх сина аліментів, які відповідач після ухвалення рішення сплачував не завжди вчасно, в звязку із чим виникла заборгованість за вересень та жовтень 2015 року в розмірі 2283 гривень, яку позивач і просила суд стягнути на її користь разом із пенею в сумі 696,32 гривень. Крім того, посилаючись на те, що син сторін 10 листопада 2015 року став повнолітнім і навчається у ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», продовжує мешкати з позивачем, а відповідач не працевлаштований, не має постійного доходу, остання просила суд стягувати з відповідача на свою користь на утримання спільного сина сторін аліменти у твердій грошовій суми в розмірі 1000 гривень, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином сторін двадцятитрирічного віку.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов визнав частково, просив суд призначити розмір аліментів на повнолітнього сина в сумі 437 гривень (а.с.24).

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 1998 року між сторонами розірвано шлюб, від якого вони мають спільну дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з часу розірвання шлюбу сторін і дотепер мешкає з позивачем (а.с.5-10).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2007 року по цивільній справі №2-1909/07, яке набрало законної сили 19 листопада 2007 року, вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти до досягнення дитиною повноліття. 28 листопада 2007 року на вказане рішення судом видано виконавчий лист, який направлено на примусове виконання до ВДВС Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу суду не завершено і триває дотепер, а нарахований державним виконавцем станом на 10 листопада 2015 року борг відповідача за аліментами становить 1281,33 гривень. (а.с.11-14, 36-37)

З 18 серпня 2014 року спільний син сторін ОСОБА_4 зарахований до ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», станом на дату розгляду даної цивільної справи є студентом ІІ курсу денної форми вказаного навчального закладу, а з 11 листопада 2015 року ОСОБА_4 є повнолітнім. На повному державному забезпеченні ОСОБА_4 не знаходиться. (а.с.10, 15)

Як встановлено судом в ході розгляду справи та не спростовується матеріалами цивільної справи, син сторін потребує матеріальної допомоги у звязку із продовженням навчання після досягнення повноліття. Відповідач такої матеріальної допомоги регулярно не надає, хоча має таку можливість, оскільки, хоча і немає постійної роботи, отримує дохід зі задчі свого земельного паю в оренду. (а.с.24)

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обвязку.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 ч.1 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Нормою ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Нормою ст.191 СК України в контексті положень ст.201 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної з позивачем повнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від відповідача, а останній має можливість надавати сину таку допомогу (одержує дохід від здачі свого земельного паю в оренду), а також приймаючи до уваги відсутність у відповідача інших утриманців, проживання повнолітнього сина сторін разом з позивачем, не встановлення судом фактів звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину або ж факту припинення права на аліменти на дитину у відповідності до ст.ст.188, 190 СК України, відсутність у відповідача постійної роботи, а у звязку із цим і постійного доходу, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню, однак частково шляхом призначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості з уплати аліментів, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, оскільки, як слідує з матеріалів справи та тверджень позивача, ця заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2007 року по цивільній справі №2-1909/07 про стягнення аліментів на утримання сина сторін до досягнення ним повноліття. Однак, згідно відповіді, отриманої на запит суду, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на згадане рішення суду від 09 листопада 2007 року, дотепер є незавершеним, а виконавчі дії тривають. Відтак, задоволення за викладених обставин заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості з уплати аліментів фактично призведене до їх подвійного стягнення з відповідача, що є неприпустимим. Крім того, заявлений позивачем розмір заборгованості є вищим, ніж фактичний борг відповідача, нарахований державним виконавцем. (а.с.36-37)

На підставі ст.214 п.7 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст.367 ч.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,2 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.18, 182, 188, 190, 191, 198-201 СК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягувати з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на період навчання останнього, але до досягнення ним 23-річного віку, в розмірі 750 гривень з індексацією відповідно до законодавства, щомісячно, починаючи стягнення з 11 листопада 2015 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу.

ОСОБА_1 у задоволенні іншій частині позовних вимог відмовити.

У рахунок відшкодування судових витрат стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 487,2 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур