У Х В А Л А

іменем України

"12" жовтня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Чех Н.А., розглянувши заяву Кооперативу власників приміщень «Слово» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

КВП «Слово» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлово - комунальних послуг та судового збору.

При вивченні матеріалів заяви встановлено, що до заяви не надано документів на підтвердження права власності по вказаній квартирі. Крім того, відсутній договір на утримання будинку, укладений між балансоутримувачем та ОСОБА_1 У зв'язку з чим, заява була залишена без руху, та надано час на усунення недоліків. На виконання ухвали суду, 12.10.2015 року представником заявника надано пояснення, де вказано, що право власності на квартиру, де наявна заборгованість, не оформлено і не зареєстровано. У квартирі проживає та зареєстрована ОСОБА_1 Договір на утримання з ОСОБА_1 не укладався, вважає, що боржник набула права проживання, квартирою користується, і саме на ній лежить обов'язок оплачувати витрати по експлуатації і ремонту будинку і квартири на підставі ЗУ «Про житлово-кромунальні послуги» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

При цьому, судовий наказ може ґрунтуватися лише на вимогах, які є безспірними, тобто такими, що не потребують перевірки їх обґрунтованості та з'ясування суттєвих обставин, які стосуються правовідносин сторін.

В Постанові від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, суд вважає, що заявникові в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки в даному випадку вимога заявника про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не є безспірною, і не може вирішуватися виданням судового наказу без встановлення обставин, що мають істотне значення, шляхом дослідження необхідних доказів з урахуванням відповідних пояснень сторін у справі на загальних підставах, тобто в позовному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 100, 209, 293, 294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви Кооперативу власників приміщень «Слово» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу - відмовити.

Роз'яснити заявнику його право звернутись до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: