Справа № 185/7684/15-ц
Провадження 2/185/4132/15
У Х В А Л А

13 липня 2015 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет", Міністерства освіти і науки України про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності щодо припинення трудових відносин, зобов'язання виконати певні дії по відновленню трудових правовідносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим грошовим нарахуванням, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2015 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет", Міністерства освіти і науки України про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності щодо припинення трудових відносин, зобов'язання виконати певні дії по відновленню трудових правовідносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим грошовим нарахуванням, відшкодування моральної шкоди.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав:

Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Одночасно, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, найменування найменування суду, до якого подається заява. У даному випадку заява подається до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, згідно з Мережею місцевих загальних судів, затвердженою Указом Президента України від 20 травня 2011 року №591 «Питання мережі місцевих загальних та апеляційних судів».

Так само, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, проте такі у позовній заяві не наводяться. З позовної заяви неможливо чітко встановити позовні вимоги, а саме: заявники просять суд визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність відповідача, не вказуючи зазначено якого саме (Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет" чи Міністерства освіти і науки України), та які саме рішення або дії або бездіяльність (та в чому вони виражені) позивачі просять визнати незаконними.

Також заявники просять зобовязати відповідачів виконати «певні дії» по відновленню з позивачами трудових правовідносин з дотриманням норм трудового законодавства, проте не зазначено які саме дії заявники просять зобовязати виконати відповідачів щодо кожного з позивачів. Крім зазначеного, заявники просять стягнути з відповідачів заборгованість по зарплаті та «іншим грошовим нарахуванням», проте не зазначено яким саме «іншим грошовим нарахуванням».

Згідно з п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, також, ціну позову щодо вимог майнового характеру, натомість подана заявниками позовна заява не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Частиною 6 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Проте, заявниками не надано суду копії ухвал про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу, що позбавляє суд вирішити питання щодо повернення позову на підставі пункту 6 частини 3 ст. 121 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України участь у справі кількох позивачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Враховуючи наведене, не вбачаються підстави для участі у справі кількох позивачів, оскільки предметом даного спору, виходячи зі змісту позовної заяви, є індивідуальні трудові спори кожного з позивачів окремо з відповідачами відповідно до глави 15 Кодексу законів про працю України (дії відповідачів слід розглядати окремо щодо кожного позивача).

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2, позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне

провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох

осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

За таких обставин, враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, вважаю за необхідне залишити заяву без руху та надати заявникам строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 10, 32, 119, 121, 209-210, 293 ЦПК ЦПК України, суддя

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет", Міністерства освіти і науки України про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності щодо припинення трудових відносин, зобов'язання виконати певні дії по відновленню трудових правовідносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим грошовим нарахуванням, відшкодування моральної шкоди - залишити без руху для усунення недоліків, а саме: надати суду уточнену позовну заяву із дотриманням вимог ст. 119 ЦПК України, із вірним зазначенням найменування суду, до якого подається заява; змісту позовних вимог; ціни позову щодо вимог майнового характеру, долученням копій ухвал про відмову у прийнятті заяви про видачу судових наказів або ухвал про скасування судових наказів за вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, із дотриманням приписів ст. 32 ЦПК України, та надати позивачам строк на усунення недоліків не пізніше п'яти днів з дня отримання ними даної ухвали.

Роз'яснити позивачам, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви у встановлений термін, остання буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Бабій