Справа № 417/1602/15-ц
Провадження № 2/417/1102/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" грудня 2015 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.

за участі секретаря Позднякової С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

03.11.2015 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила поділити спільне з відповідачем майно, визнавши за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Луганська область Марківський район, смт Марківка, вулиця Кірова, будинок №5.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 04 жовтня 2003 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Марківського районного суду Луганської області від 03.02.2014 було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею в житловому будинку № 5 по вул. Кірова в смт Марківка Луганської області, придбаному на кошти її батьків під час перебування в шлюбі.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 19.09.2004 право власності на будинок було визнано за ОСОБА_2. Відповідач не спілкується з нею, а тому вона не може оформити право власності на будинок. Все інше майно вони розділили в добровільному порядку.

Позивач неодноразово змінювала позовні вимоги, 22.12.2015 позивач через канцелярію суду надала остаточну змінену позовну заяву до ОСОБА_2, в якій просила поділити спільне з відповідачем майно, виділивши їй та визнавши за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Луганська область, смт Марківка, вулиця Кірова, будинок №5, земельну ділянку розміром 0,1500 га у межах згідно з планом, що розташована по вул. Кірова,5 в смт Марківка Марківського району Луганської області, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №573509 та земельну ділянку розміром 0,03730 га у межах згідно з планом, що розташована по вул. Кірова,5 в смт Марківка Марківського району Луганської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №573510.

Цього ж дня позивач надала заяву в якій просила відкласти судове засідання призначене на 22.12.2015 та надати строк для укладення мирової угоди по справі.

31.12.205 позивач та представник відповідача, що діє на підставі довіреності виданої 30.09.2015 та посвідченої ОСОБА_4 державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори зареєстрована в реєстрі за №799 через канцелярію суду надали заяву про укладення мирової угоди та саму мирову угоду від 23.12.2015 та просили її затвердити та закрити провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в котрій просить розглянути справу в її відсутність, підтримує мирову угоду, просить її затвердити та закрити провадження по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надала заяву в котрій просить розглянути справу в її відсутність, підтримує мирову угоду, просить її затвердити та закрити провадження по справі.

За таких обставин, а також в силу положень ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вивчивши позовну заяву, письмові докази по справі та мирову угоду укладену сторонами 23.12.2015 встановив наступне.

Сторони з 04.10.2003 перебували в шлюбі зареєстрованому Біловодським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області, актовий запис №65, 03.02.2014 шлюб між ними розірвано Марківським районним судом Луганської області, рішення набрало законної сили 14.02.2014 (а.с.8)

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ЕД №193141 від 05.10.2010 (а.с.7)

14.09.2004 рішенням Марківського районного суду Луганської області за ОСОБА_2 визнано право власності на будинок з прилеглими господарськими будівлями розташованими по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області(а.с.9)

21.12.2004 право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок будинок з прилеглими господарськими будівлями розташованими по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області зареєстровано реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що свідчить витяг серії СВН №371561 (а.с.10) та внесено відповідні зміни до технічного паспорту на будинок (а.с.11-13)

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області належить також ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 573509 (а.с.20)

Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0373 га по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області належить також ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 573510 (а.с.21)

При цьому 23.12.2015 між позивачем та представником відповідача, що діє на підставі довіреності (з правом укладення мирової угоди) виданої 30.09.2015 та посвідченої державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 , що зареєстрована в реєстрі за №799 укладено мирову угоду про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до укладеної мирової угоди від 23.12.2015:

Позивач та представник відповідача погодили, що з врахуванням того, що з позивачем залишається проживати малолітній син сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 а також те, що будинок та земельні ділянки є неподільними речами ОСОБА_1 необхідно виділити:

- житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями розташованими по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області, що належить ОСОБА_2.

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 573509

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0373 га по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області належить також ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 573510

В свою чергу позивач ОСОБА_1 зобовязується сплатити відповідачу до 01.12.2019 25% вартості житлового будинку та земельних ділянок , що становить - 25000 гривень.

Судові витрати не розподіляти.

Просили визнати укладену між ними мирову угоду на вказаних умовах та закрити провадження у справі.

Наслідки закриття провадження у справі передбачені ст.206 ЦПК України їм розяснені та зрозумілі.

Вирішуючи питання про можливість затвердження мирової угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

В п. 23 цієї ж зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощ

Частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України , ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Таким чином судом достеменно встановлено, що спірне майно було набуте сторонами за час шлюбу, а отже належить їм на праві спільної сумісної власності і сторони мають право домовитися, в тому числі в порядку укладення мирової угоди, про поділ такого майна в натурі.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд

Тобто, мирова угода це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмет спору, який відповідно до позовної заяви складається з суті та змісту правовідносин сторін та є матеріально правовою вимогою позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, або яка зачіпає права та інтереси інших осіб або стосується інших правовідносин.

Так судом встановлено, що мирову угоду від 23.12.2015 укладено відповідно до ст..175 ЦПК України з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і вона стосується лише прав та обов'язків цих сторін та предмета позову.

Сторонни та представник відповідача скориставшись своїми правами просили справу розглянути без їх участі, наслідки закриття провадження у справі передбачені ст.206 ЦПК їм відомі. Укладена мирова угода , не порушує прав та інтересів сторін або інших осіб, а також відповідає вимогам закону.

Тобто дотримано всіх вимог передбачених законодавством, а підстав для відмови у визнанні мирової угоди судом не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати та затвердити мирову угоду, укладену 23.12.2015 між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ОСОБА_5, а провадження у справі у звязку із викладеними обставинами - закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. , 175, 205, 208- 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати та затвердити мирову угоду, укладену 23.12.2015 між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ОСОБА_5 на наступних умовах:

Позивачу ОСОБА_1, з врахуванням того, що з нею залишається проживати малолітній син сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 виділити в натурі на праві власності :

- житловий будинок будинок з прилеглими господарськими будівлями розташованими по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області, що належить ОСОБА_2.

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 573509

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0373 га по вул..Кірова,5 в с.Марківка Луганської області належить також ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 573510

Позивач ОСОБА_1 зобовязується сплатити відповідачу до 01.12.2019 25% вартості житлового будинку та земельних ділянок , що становить - 25000 гривень.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

.

Суддя В. М. Шкиря