Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Тверський С.М. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 219/8804/13
19 травня 2015 року Справа № 22ц/778/ 3035/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Кримська О.М.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Артемівської міської Ради Донецької області, третя особа - відділ Держкомземагенства у м.Артемівську про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2., Артемівської міської Ради Донецької області, третя особа - відділ Держкомземагенства у м. Артемівську про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 для обслуговування якого, за державним актом від 05.01.2000 року серія НОМЕР_1, отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0806 га. Відповідачу, який проживає у сусідньому будинку НОМЕР_2, у приватну власність передано суміжну земельну ділянку площею 0,0614 га на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 19.10.2012 року серії НОМЕР_3. У процесі проведення контрольних замірів при виготовленні технічної документації, у грудні 2000 року було установлено, що фактичні сторони (довжини ліній) не збігаються з первинною конфігурацією земельних ділянок й саме з цим вона (позивач) не згода. Окрім того, вважає, що за положеннями ч.2 ст.67 ЗК (чинного на той час) мала б отримати у власність земельну ділянку для обслуговування будинку у розмірі 0,1 га, а не 0,0806 га як це визначено у спірному державному акті. Тому прохала задовольнити заявлені вимоги.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.03.2015 року позов відхилено.

В апеляційній скарзі позивач наголошував на тому, що суд безпідставно відхилив позов, а тому просив скасувати рішення і ухвалити нове.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод.

Судом встановлено, що заявник є власником житлового будинку по АДРЕСА_1.

Для обслуговування зазначеної житлової споруди була виділена земельна ділянка площею 520 кв.м..

Власником сусіднього житлового будинку АДРЕСА_2, на час приватизації земельних ділянок, був ОСОБА_3..

Статтею 6 ЗК (який діяв на той час) окреслено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

У статті 17 ЗК передбачено, що громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність (ст.17 ЗК).

Із змісту згаданій норми слідує, що у заяві громадянина про надання земельної ділянки вказуються бажані її розмір і місце розташування, мета використання.

Отже, площа земельної ділянки яка може бути передана у власність громадянину залежить від рішення ради яка приймає його за результатами проекту відведення та за наявності згоди зацікавленої особи.

З метою отримання у власність земельної ділянки позивач, у грудні 1999 року, звернувся до Артемівської міської ради з відповідною заявою (а.с.76).

Для сприяння вирішення заявленого клопотання про відведення земельної ділянки були здійснені технічні заходи землеустрою, зокрема - обмір суміжних земельних ділянок та погодження меж з суміжними власниками (а.с.75).

У процесі проведення контрольних замірів було з'ясовано, що довжина ліній конфігурації земельних ділянок не співпадає з фактичними їх розмірами (а.с.77,83).

Втім, як позивач так і сусід - ОСОБА_3. (колишній землекористувач) узгодили між собою дійсні як межі земельних ділянок так їх площі відповідно 0,0806 га та 0,0614 га й це засвідчили особистими підписами, а отже до затвердження технічної документації погодились на отримання у власність земельних ділянок у погоджених розмірах (а.с.78,84-б).

Окрім того, пізніше, з цього питання був складений акт про узгодження меж в натурі між сторонами (а.с.53-б).

Рішеннями Артемівської міської Ради № 8 від 05.01.2000 року та № 871 від 15.11.2000 року позивачу у власність передана земельна ділянка площею 0,0806 га, а сусідньому землекористувачу земельна ділянка розміром 0,0614 га (а.с.80,85).

Здійснюючи подальші дії щодо отримання правоуставновлюючих документів на земельну ділянку за фактичною її площею, позивач будь яких заперечень не заявляв.

Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод (ст.131 ЗК).

За угодами купівлі-продажу від 22.08.2006 року відповідач ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3. житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0614 га й на підставі їх, 19.10.2012 року отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с.23,96).

Площа придбаної відповідачем за договором купівлі-продажу земельної ділянки збігається з конфігурацією, яка зазначена в самому державному акті.

Отже, як позивач та і відповідач реалізували своє право на отримання земельної ділянки на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування та цивільно-правової угоди.

Також суд наголошує, що рішення Рад народних депутатів може бути оскаржено в суд в місячний строк (ст.112 ЗК який діяв на час отримання Державних актів на право приватної власності на землю).

Згадані рішення Аретемівської міської ради та угода про відчуження земельної ділянки на підставі яких отримані спірні державні акти не оспорені й незаконними не визнані.

Водночас, судом не встановлено, що спірні державні акти, видані з порушеннями вимог статей 17 ЗК (який діяв на час отримання Державних актів на право приватної власності на землю) та ст.116,118 ЗК України.

Нормами ст.67 ЗК (чинного на той час) окреслено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах повинен бути не більше - 0,1 га.

Заявник і відповідач ОСОБА_2 набули право власності на земельні дільники в межах згаданого закону.

Із викладеного слідує, що при передачі спірних земельних ділянок у власність Міською радою норми закону не були порушені.

З огляду на викладене, районний суд правильно вирішив справу і ухвалив законне рішення, відтоді скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.03.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: