Справа № 489/7680/14-ц
Номер провадження 2/489/224/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 січня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про звільнення від обов'язку по сплаті аліментів на неповнолітню дитину,

встановив

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2006 з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 05.06.2006 і до повноліття дитини. Зазначає, що на теперішній час дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд звільнити його від обов'язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, підтримав позов в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи 10.12.2014 та 21.01.2015 повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 позивач і відповідач мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2006 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 05.06.2006 і до повноліття дитини.

Виконавчий лист № 2-2646 від 03.07.2006 видано судом 11.07.2006.

Позивач зазначає, що на теперішній час дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Згідно з довідкою ПАТ "Технологія" від 20.10.2014 за № 157 позивач працює на підприємстві оператором автоматичних та напівавтоматичних ліній з 07.05.2012. Згідно з виконавчим листом № 2-2646 від 03.07.2006 з позивача щомісячно з заробітної плати утримувались аліменти на користь відповідача на утримання доньки. Заборгованості немає.

Згідно з довідкою Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області від 20.10.2014 за № 683, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., не зареєстрована, але проживає на території сільської ради, разом зі своїм батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою Косівщинської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Лесі Українки від 20.10.2014 за № 80, ОСОБА_3, 1999 р. н. навчається у 10-му класі школи.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Одним із способів утримання згідно з ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Частиною 4 статті 223 ЦПК України встановлено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи те, що дитина проживає з батьком, та він утримує її, суд вважає, що обставини за яких прийнято рішення про стягнення аліментів суттєво змінилися та на час розгляду справи відсутні підстави для стягнення з батька ОСОБА_1 аліментів на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3, 1999 р. н.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180-183 СК України, ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обов'язку по сплаті аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від обов'язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, починаючи з 10 листопада 2014 року, що стягуються з нього за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2006 року, виконавчий лист № 2-2646/2006, виданий 11.07.2006.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя В. В. Кокорєв