АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/907/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 23 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.

у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці», треті особи: прокуратура Маньківського району, відділ Держкомзему у Маньківському районі та Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі недійсним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він являється власником земельної ділянки площею 4, 5555 га, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради, Маньківського р-ну, Черкаської області, що підтверджується Державним актом серії НОМЕР_2 від 02 вересня 2004 року.

21 вересня 2004 року, між ним та ТОВ "Кищенці" було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно договору оренди він передав ТОВ "Кищенці" вказану земельну ділянку. Договір оренди було укладено на 10 років, і строк дії договору закінчується 21 вересня 2014 року.

Маючи намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, 19 вересня 2014 року він звернувся до ТОВ "Кищенці", з метою призначити час та місце для складання акту прийому-передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця.

Листом від 30 вересня 2014 року, ТОВ «Кищенці" повідомили, що 10 вересня 2008 року між ним та ТОВ «Кищенці» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки якою змінено строк оренди на 20 років.

06 жовтня 2014 року, він звернувся до Маньківського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", із заявою про надання інформації, ДП "Центр ДЗК" було надано копію додаткової угоди від 10 вересня 2008 року. Ознайомившись вперше з додатковою угодою він дізнався, що строк дії основного договору продовжено до 21 вересня 2024 року, та в графі "орендодавець" підпис не його.

Вважає, що ТОВ «Кищенці» було сфальсифіковано підпис від його імені для укладення додаткової угоди на їхню користь. Тому просив визнати додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року, укладену між ним та ТОВ «Кищенці», яка зареєстрована Маньківським районним виробничим відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 16 січня 2009 року за № НОМЕР_1, недійсною.

Зобов'язати ТОВ «Кищенці» усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 4,5555 га. на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 02 вересня 2004 року.

Стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року, укладену між ОСОБА_6 та ТОВ «Кищенці», яка зареєстрована Маньківським районним виробничим відділом Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 16 січня 2009 року за № 19790001 - недійсною.

Зобов'язано ТОВ «Кищенці» усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_6 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 4,5555 га, на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 02 вересня 2004 року.

Вирішене питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Кищенці» оскаржило його в апеляційному порядку.

Вважають, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки судом неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів, на які посилався відповідач.

Просили скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 від 02 вересня 2004 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 4,5555 га у межах згідно з планом, розташована в адмінмежах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області (а.с. 6).

21 вересня 2004 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Кищенці», укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради(а.с. 7-8).

Згідно умов даного договору, договір оренди було укладено терміном на 10 років, і строк дії договору закінчується 21 вересня 2014 року.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_6 мотивував їх тією обставиною, що перед закінченням строку дії договору оренди землі, 19 вересня 2014 року, маючи намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, він звернувся до ТОВ «Кищенці» для складання акту прийому-передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця.

Дійсно, листом від 30 вересня 2014 року за Вих. № 982 позивача було повідомлено про існування додаткової угоди від 10 вересня 2008 року (а.с.9), копію якої ОСОБА_6 було отримано в Маньківському районному виробничому відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Згідно копії вказаної додаткової угоди, термін дії договору оренди змінено на 20 років до 21 вересня 2024 року (а.с.11).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи №1632/14-23 № 62/15-23 від 27 січня 2015 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_6 в графі "Орендодавець" в додатковій угоді від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі № 140 від 17 грудня 2004 року, укладеному між ОСОБА_6, та ТОВ «Кищенці» - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів, підпис в графі "Орендодавець" виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою (а.с. 51-56).

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_6 не підписував додаткову угоду та не знав про неї до вересня 2014 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ «Кищенці» вказувало на ту обставину, що згідно договору оренди землі від 28 вересня 2004 року розмір орендної плати становив 1,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки. Оскаржуваною додатковою угодою підвищено розмір орендної плати з 1,5 % до 5 % від проіндексованої оцінки земельної ділянки. Підвищену орендну плату позивач отримував в повному обсязі, а тому ТОВ «Кищенці» вважає, що ОСОБА_6 знав про існування додаткової угоди та виконував її умови. Однак, клопотання про застосування строку позовної давності не заявляло.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 8 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України викладеної у справі № 6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України викладеної у постанові від 06 лютого 2012 року у справі N 6-55цс14 дійшов висновку, що істотні умови договору оренди землі визначені статтею 15 Закону України "Про оренду землі". Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, та порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 Закону "Про оренду землі" є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Тобто, у разі виявлення факту відсутності у договорі хоча би однієї істотної умови після проведення його державної реєстрації, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

Враховуючи висновок експертів, доводи самого позивача, інші докази по справі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 відповідного волевиявлення укласти спірну додаткову угоду, а орендну плату отримував в період первинного договору, строк дії якої був до 21 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для зміни чи скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» - відхилити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю 'Кищенці', треті особи: прокуратура Маньківського району, відділ Держкомзему у Маньківському районі та Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про визнання договору оренди землі недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :