Справа № 464/8852/15-ц
пр.№ 2/464/2530/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» 10 000 грн. страхового відшкодування та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач на підставі наказу Управління МВС України на Львівській залізниці за №4950 від 11.12.2007 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ. 18.03.2015 року позивач уклав з відповідачем договір добровільного страхування непередбачених фінансових затрат №DNH0JL-152І2XR, предметом якого був майновий інтерес із страхуванням на випадок фінансових витрат внаслідок втрати Страхувальником роботи. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач зобовязувався у разі настання страхового випадку, передбаченого п.5.2 Договору страхування, а саме втрату позивачем постійного місця роботи внаслідок розірвання трудового договору Страхувальника за ініціативою роботодавця, виплатити позивачу страхову суму в розмірі 10 000 грн., а позивач зобовязувався сплачувати щомісячні регулярні платежі на рахунок страховика. На підставі наказу Управління МВС України на Львівській залізниці за №70 о/с від 03.09.2015 р. позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 03.09.2015 р. у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік через скорочення штатів. У звязку з наведеним, позивач скерував відповідачу пакет документів щодо виплати страхового відшкодування, проте отримав відповідь від 22.09.2015 р. про відмову у виплаті такої, мотивуючи це тим, що стаття звільнення, що вказана у трудовій книжці, не являється підставою для виплати страхового відшкодування. Вважає таку відмову неправомірною та просить стягнути суму страхового відшкодування, а також судові витрати, а саме судовий збір в сумі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просять позов задовольнити. Позивач додатково пояснив, що при укладенні договору надав усю інформацію щодо свого місця праці та йому було запропоновано саме такий договір страхування.

Представник відповідача ОСОБА_3В заперечив проти задоволення позовних вимог, подав до суду заперечення на позов, в яких покликається на те, що позивач не має правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки таким не доведено факту укладення угоди із роботодавцем, яку розірвано з підстав: зміни в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Вказує, що із наданого позивачем наказу №70 о/с від 03.09.2015 р. та виписки з трудової книжки не вбачається передбачена п.5.2. Договору страхування підстава звільнення розірвання Трудового договору, адже проходження служби в органах внутрішніх справи не здійснюється на підставі Трудового договору. При укладенні Договору страхування позивач не був позбавлений можливості укласти договір без такого застереження, як розірвання Трудового договору, проте не скористався таким правом. А тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.03.2015 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування №DNH0JL-152І2XR непередбачених фінансових витрат, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, повязані із страхуванням на випадок непередбачених фінансових витрат внаслідок втрати Страхувальником роботи на строк 12 місяців з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 року включно. Зокрема, за умовами договору і Правил страхування, Страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 10 000 грн., а Страхувальник зобовязується своєчасно сплачувати Страховику страхові платежі (а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.5 вищевказаного Договору страхування страховим випадком є понесення Страхувальником непередбачених фінансових затрат внаслідок втрати ним постійного місця роботи. Під «втратою постійного місця роботи», відповідно до укладеного договору, розуміється розірвання Трудового договору Страхувальника за ініціативою роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) лише у випадках: зміни в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 11.12.2007 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, а саме Управління МВС України на Львівській залізниці на підставі наказу №495 о/с від 11.12.2007 року (а.с.41).

Наказом №70 о/с від 03.09.2015 р. по особовому складу голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4, ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік за ст. 64 п «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою звільнення слугували: наказ МВС України від 22.06.2015 р. №741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції», наказ УМВС України на Львівській залізниці від 03.07.2015 №43 о/с «Про організаційно-штатні зміни в УМВС України на Львівській залізниці», телеграма МВС України №27590/ТХ від 20.07.2015 р. (витяг з наказу - а.с.6).

У трудовій книжці позивача ОСОБА_1 АА №336417, внесені відповідні записи про прийняття такого на службу та звільнення з такої (а.с. 5).

Після звільнення позивач ОСОБА_1 10.09.2015 року звертався до відповідача щодо виплати страхового відшкодування, проте йому було відмовлено листом № 22-09/02-02 від 22.09.2015 р. у звязку з тим, що вказана подія (звільнення з роботи) не входить в перелік страхових випадків, що перелічені в п.5.2. Договору страхування (а.с.7)., зокрема, вважає відсутнім укладення трудового договору.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 24 КЗпП України визначено форму трудового договору та випадки обов'язкового додержання письмової форми трудового договору. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу, що і мало місце у даному випадку (наказ №495 о/с від 11.12.2007 року).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Доводи відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності страхового випадку (відсутності укладеного трудового договору), не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються наведеним вище, а тому позовна вимога про стягнення страхового відшкодування в розмірі 10 000 грн. є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу, яку згідно з ч.1 ст.56 цього ж Кодексу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати таку допомогу. Положення ст.84 ЦПК України покладає на сторони витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, та вказує, що граничний розмір компенсації на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. розмір такої компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Відтак, враховуючи наявність витягу з договору про повноваження адвоката, представника на вчинення процесуальних дій від 18.11.2015 р., розрахунок витрат на правову допомогу та квитанції від 18.11.2015 р. про сплату такої, суд приходить до висновку, що така підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в розмірі 1 000 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору, що був сплачений останнім при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. страхового відшкодування.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_1 1 487 грн. 20 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк