АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.,

при секретарі: Видюкової Ю.С.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства , -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до прокуратури м. Дніпропетровська, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності у сумі 100 000,00 грн.

В ході судового розгляду за клопотанням представника позивача відповідача - прокуратуру м. Дніпропетровська замінено на прокуратуру Дніпропетровської області.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 26 січня 2014 року на площі, розташованої біля Дніпропетровської обласної державної адміністрації за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Кірова,1, відбувалася мирна акція протесту, учасники якої мали на меті продемонструвати свою позицію стосовно договору про асоціацію та іншими подіями, які відбулися в Україні останнім часом.

Того ж дня, 26 січня 2014 року він був затриманий працівниками міліції у сквері біля Дніпропетровської ОДА та доставлений до Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

26 січня 2014 року слідчим СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Начиняним В.С. йому було вручено повідомлення про підозру.

26 січня 2014 року слідчий СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській обл. звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів- до 27 березня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року ухвала слідчого судді була скасована та постановлена нова, якою запобіжним заходом було обрано особисте зобов'язання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідувань та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року, кримінальне провадження в частині підозри у вчинені злочину за ч.1 ст.294 КК України закрито, на вказану ухвалу було подано скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року у задоволенні клопотання прокуратури м. Дніпропетровська про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідувань та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року відмовлено, а клопотання і додані матеріали повернуті до прокуратури м. Дніпропетровська для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Постановою від 28 травня 2014 року прокуратури м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000228 у частині пред'явлення йому підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення.

Позивач зазначав, що до кримінальної відповідальності його притягнуто незаконно, йому та сім'ї завдано моральної шкоди безпідставним затриманням, обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перебування у СІЗО, обшуків, що провадились вдома, розповсюдження інформації через ЗМІ про його затримання та взяття під варту.

В зв'язку із застосуванням запобіжного заходу - взяття під варту впродовж тижня були зруйновані його нормальні життєві зв"язки, він був позбавлений можливості спілкуватися зі своєю сім'єю, друзями і підтримувати стосунки з оточуючими людьми. Його сім'я пережила жах в зв'язку з його безпідставним затриманням, обшуком вдома, розповсюдженням інформації про його затримання в ЗМІ, що негативно вплинуло на всю його родину та завдало глибоку психологічну травму, яку внаслідок незаконних дій правоохоронних органів зазнали він та рідні.

Також позивач посилався на те, що зганбили його честь і гідність, так як його соціальний статус знижено до рівня злочинця, що брав участь у масових заворушеннях. Його ділова репутація зазнала шкоди, підірвано його контакти як порядної особи з невизначеною кількістю людей, тому що його робота пов'язана з безпосереднім спілкуванням зі значною кількістю осіб, які будуть із сумнівом відноситись до його невинуватості, виходячи з принципу: "Немає диму без вогню". Крім того, у нього назавжди залишиться страх перед власною Державою та її органами, що здійснюють досудове слідство.

У заяві позивач посилався на передбачене ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, а також на положення ст.ст. 1, 3-4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відповідно до яких відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення обшуку, накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; при цьому громадянинові відшкодовується моральна шкода, яка полягає у стражданнях, що заподіяні йому внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або до позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Позивач вказував, що незаконність дій прокуратури полягає у тому, що її працівники не виконали вимог Закону України "Про прокуратуру" і не захистили його права, потурали працівникам ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, які ігнорували адвокатські запити в його інтересах, клопотання та скарги, та самі порушували вимоги кримінально-процесуального законодавства України, маючи повноваження припинити ті порушення, які здійснювали працівники органу досудового слідства.

Протиправними діями відповідачі внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності йому заподіяно моральну шкоду, розмір відшкодування якої він визначив у 100 000,00 гривень.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача 50 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання та досудового слідства.

У задоволенні вимог в іншій частині позову відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок Держави.

В апеляційній скарзі Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дніпропетровське міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області приєдналося до апеляційної скарги Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області(а.с.115-117).

В апеляційній скарзі Прокуратура Дніпропетровської області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, зменшивши розмір моральної шкоди та розрахувати її відповідно до вимог ст.ст.13,23 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання досудового слідства, прокуратури і суду".

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 січня 2014 року позивач був затриманий працівниками міліції у сквері біля Дніпропетровської ОДА та доставлений до Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

26 січня 2014 року слідчим СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Начиняним В.С. позивачеві вручили повідомлення про підозру за ч.1 ст.294 КК України.

26 січня 2014 року слідчий СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Начиняний В.С. звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування відносно позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року позивачу обрали запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 березня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року ухвала слідчого судді була скасована та постановлена нова, якою запобіжним заходом позивачеві обрано особисте зобов'язання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року позивача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідувань та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року, кримінальне провадження в частині підозри його у вчинені злочину за ч.1 ст.294 КК України закрито, запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання скасовано.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року у задоволенні клопотання прокуратури м. Дніпропетровська про звільнення позивача від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідувань та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року відмовлено, а клопотання і додані матеріали повернуті до прокуратури м. Дніпропетровська для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Постановою від 28 травня 2014 року прокуратури м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000228 у частині пред'явлення позивачу підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Нормою ч. 4 ст. 62 Конституції України встановлено, що у разі скасування вироку суду, як неправосудного, держава відшкодовує матеріальну та моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

За п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності та ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу( ч. 1 ст. 1173 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.

Статтею 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, а згідно із вимогами ст. 3 цього ж Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Згідно із вимогами ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення; відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до вимог п. 9 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи вбачається наступне.

Враховуючи те, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року про звільнення позивача у даній справі від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідувань та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що при вивченні апеляційним судом матеріалів кримінального провадження доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому злочину, відсутні, у районного суду були відсутні підстави приймати рішення про його звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Постановою прокурора прокуратури м. Дніпропетровська від 28 травня 2014 року кримінальне провадження № 0000228 від 26 січня 2014 року у частині пред'явленої ОСОБА_2 підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю події кримінального правопорушення.

Оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України закрито за відсутністю події злочину, з реабілітуючих підстав, то його затримання та притягнення до кримінальної відповідальності у вигляді оголошення підозри у вчиненні злочину, обрання йому запобіжного заходу, є незаконними.

Тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що особисті немайнові права позивача порушено органом дізнання та досудового слідства і підлягають судовому захисту, внаслідок чого, позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що не підлягають доказуванню ті обставини, що безпідставним притягненням фізичної особи до кримінальної відповідальності, позбавленням її волі шляхом обрання запобіжного заходу та розповсюдженням щодо неї інформації про вчинення злочину, а також проведенням вдома обшуку їй завдано моральну шкоду.

Факт притягнення позивача до кримінальної відповідальності перешкодив йому, як особистості, активному соціальному функціонуванню, реалізації життєвих планів, принизив почуття власної честі та гідності.

Також, у зв'язку з цим фактом, позивач втратив відчуття безпеки і правової захищеності щодо себе та своєї родини, за місцем знаходження якої було проведено обшук, а також впевненість у тому, що правоохоронні органи є гарантами його та його родини безпеки від протиправних посягань, впевненості у своїй правовій захищеності та у реалізації своїх прав та обов'язків, у спілкуванні з товаришами та колегами.

У зв'язку з цим суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційних скарг відносно незаконності рішення суду є безпідставними, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, не спростовують правильність висновків у рішенні суду, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Необгрунтованим є посилання в скарзі Прокуратури Дніпропетровської області про перерахунок розміру моральної шкоди відповідно до вимог ст.ст.13, 23 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання досудового слідства, прокуратури і суду", оскільки визначений судом розмір спричиненої позивачу моральної шкоди відповідає: засадам розумності і справедливості, ступеню та тривалості протиправної поведінки працівників правоохоронних органів щодо позивача та не суперечить правилам вказаних норм.

Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги відхилити, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України, до якої приєдналося Дніпропетровське міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, відхилити.

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

Судді:

Болтунова Л.М.

Козлов С.П.