Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 300/662/14-ц

15.05.2015 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді Софілканич О. А., при секретарі Балецькому С.М., з участю представника позивача ОСОБА_1, третіх осіб на стороні позивача- ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачки- ОСОБА_8., представників відповідачки- ОСОБА_11., ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, треті особи на стороні позивача ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_8, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, ДВПТІ по Воловецькому району про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини,частково недійсним свідоцтва на спадщину та часткове скасування державної реєстрації права власності,а також про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_6, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_8, третіх осіб на стороні віповідача: Воловецької державної нотаріальної контори, Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації по Воловецькому району про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, частково недійсним свідоцтва на спадщину та часткове скасування державної реєстрації права власності, а також надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача- ОСОБА_10, і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно- будинок в АДРЕСА_1. В травні 2014 року позивачу стало відомо, що відповідачка ОСОБА_8- його сестра 27.08.1996 року отримала свідоцтво на право на спадщину на 2/3 частини житлового будинку на підставі ніби-то заяви позивача про відмову від спадщини на користь ОСОБА_8 Зазначив, що не подавав зазначеної заяви, тому просить суд визнати її недійсною, а також свідоцтво на право на спадщину, видане 27.08.1996 року, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 та поновити ппропущений строк для подачі заяви про прийняття спдащини.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засідання позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Треті особи на стороні позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов підтримали.

Відповідачка ОСОБА_8 та її представники- ОСОБА_11., ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, вважають його безпідставним та таким, що суперечить доказам, дослідженим під час розгляду справи.

Представник третьої особи- Воловецької держвної нотаріальної контори в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, проти задоволення позову заперечує (а.с.28).

Представник третьої особи Воловецького ДВПТІ в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причини його неявки суду невідомі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Як вбачається з заяви про відмову від спадщини від 30.12.1995 року №30, що міститься в матеріалах справи, позивач ОСОБА_6 звернувся до Воловецької державної нотаріальної контори з заявою про відмову від належної йому частки в спадщині, яка залишилась після смерті його батька ОСОБА_6- на користь своєї сестри ОСОБА_8. Державним нотаріусом встановлено особу заявника та перевірено справжність підпису (а.с.103).

Висновком експерта №15/87 від 28.03.2015 року Науково- дослідного експертно- криміналістичного центру підтверджено, що підпис від імені ОСОБА_6 у заяві про відмову від спадщини, яка була подана до Воловецької державної нотаріальної контори 13.12.1995 року за №30, виконаний саме ОСОБА_6 (а.с.139-141).

Зважаючи на дану обставину, твердження позивача про те, що він не подавав заяви про відмову від спадщини спростовано належними та допустими доказами, а отже, в задоволенні позову в частині визнання її недійсною слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_8 прийняла спадщину, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_10 шляхом подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини від 14.11.1995 року №28 та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.08.1996 року на 2/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.10). Право власності зареєстроване ДВПТІ по Воловецькому району 22.09.2011 року (а.с.11).

Відповідно до абз.3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до ст.1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Позивач не надав суду доказів щодо обґрунтування своїх вимог про визнання судом свідоцтва про право на спадщину недійсним, в тому суд вважає за можливе в задоволенні позовних вимог в цій частині, а також в задоволенні похідних вимог про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_8 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1- відмовити.

Що стосується позовних вимог про визнання строку встановленого законодавством для прийняття спадщини таким, що пропущений з поважних причин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного.

Позивач ОСОБА_6 стверджує, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживає на занчній відстані від місця відкриття спадщини, а також не здогадувався про те, що відповідачка заволоділа його часткою у спадщині. Однак, наявність в матеріалах справи заяви позивача про відмову від спадщини, поданої до Воловецької державної нотаріальної контори 13.12.1995 року за №30, в якій, як встановлено висновком почеркознавчої експертизи, міститься власноручний підпис ОСОБА_6, спростовує дані твердження позивача, а отже, суд не може визнати причини пропуску законодавчо-визначеного строку- поважними.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, тому суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, ст. 60 ЦК України, ст. 553 ЦК УРСР, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_8, третіх осіб на стороні віповідача: Воловецької державної нотаріальної контори, Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації по Воловецькому району про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, частково недійсним свідоцтва на спадщину та часткове скасування державної реєстрації права власності, а також надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.