Пр. №2/643/593/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Єрмак Н.В., при секретарі Муленко К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 014-087830/13-00938-вкл-к від 12.08.2013 року в розмірі 12990,35 грн., у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по поверненню кредиту за зазначеним договором. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені за подання позовної заяви судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, звернувся до суду з зустрічним позовом про захист прав споживачів, просив встановити нікчемність договору № 005-Z/017611 від 12.08.2013 року про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску та договору № 014-087830/13-0098-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту від 12.08.2013 року, оскільки вони укладені банком з використанням нечесної підприємницької практики, під час укладення ОСОБА_1 була введена в оману працівниками банку з приводу умов кредитування. Вважав, що діями відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду, яку оцінив в 30000 грн., що просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1

Представник позивача в судовому засіданні зустрічний позов не визнав, вважав дії працівників банку при укладанні договорів законними, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як було встановлено в судовому засіданні, між сторонами 12.08.2013 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску № 005-Z/017611, згідно п.1.1. якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 3980001, випустив та надав йому платіжну картку, здійснював її обслуговування.

Також 12.08.2013 року між сторонами було укладено договір № 014-087830/13-0098-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, згідно п. 2.1 якого позивач відкрив на картковий рахунок відповідача, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 6388,93 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі 60% річних. Позичальник зобов*язується повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13.08.2016 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором.

12.08.2013 року відповідач ознайомлена з Тарифами по випуску та обслуговуванню платіжних карток та з інформацією про умови кредитування, про що свідчить її власний підпис.

Разом з цим, відповідачем було порушено умови договору, внаслідок чого станом на 22.09.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 12990,35 грн. , яка складається з наступного:

- 4259,29 грн. - заборгованість за кредитним договором;

- 1936,02 грн. - заборгованість прострочена ( несанкціонована ) за кредитним договором;

- 4975,87 грн. - нараховані відсотки по заборгованості;

- 1819,17 грн. - пеня.

Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який складений відповідальною особою, завірений належним чином та сумнівів щодо його правильності у суду не викликає.

При цьому, суд не приймає розрахунок заборгованості, складений представником відповідача, оскільки він не відповідає умовам, зазначеним вище, а клопотань про призначення судової експертизи для визначення розміру заборгованості представник відповідача в судовому засіданні не заявив.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В порушення зазначених норм закону, умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. Таким чином, первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживачів, суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом просить встановити нікчемність правочинів - договорів, укладених між сторонами 12.08.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин ). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, оскільки сторони такого правочину мають право не виконувати його, так як він не спричиняє правових наслідків.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку та під час укладення договорів не розуміла термінів, вказаних в спірних договорах та тарифах, а також її захворювання ігроманія, не тягнуть за собою наслідків, встановлених ст. 216 ЦК України.

В той же час, представником відповідача в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не було надано суду доказів укладення спірних договорів з використанням нечесної підприємницької практики з боку позивача та введення відповідача в оману з приводу умов кредитування.

Таким чином, недійсність договорів, укладених між сторонами прямо не встановлена законом, а відтак, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині.

Що стосується вимог зустрічного позову про відшкодування моральної шкоди, суд також не знаходить підстав для його задоволення в зазначеній частині, оскільки вони є похідними від основних позовних вимог, в задоволенні яких суд відмовив ОСОБА_1

Суд також не погоджується з посиланням представника відповідача на порушення позивачем вимог ч.1 ст. 1075 ЦК України щодо розірвання договору банківського рахунку.

Так, 17.02.2014 року ОСОБА_1 на адресу банку було направлено заяву про розірвання договору банківського рахунку та повернення платіжної картки.

Листом заступника керуючого Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 10013/530 від 12.03.2014 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість закриття рахунку, у зв*язку з наявністю заборгованості відповідача за договором.

Ч.1 ст. 1075 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта в будь-який час.

Разом з цим, якщо договір банківського рахунка містить умови кредитування рахунка клієнта, з моменту подання клієнтом заяви про закриття рахунка умови договору щодо кредитування рахунка є зміненими - обов*язок банку щодо кредитування рахунка клієнта припиняється, а клієнт згідно з умовами договору повинен повернути банку кредит та сплатити банку проценти за ним.

В судовому засіданні встановлено, що банк відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію відповідно до договору № 014-087830/13-00938-вкл-к від 12.08.2013 року, зазначені обставини визнані сторонами.

Більш того, п. 7.2 Договору про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску, укладеного між сторонами 12.08.2013 року, передбачено, що клієнт має право вимагати розірвання цього Договору, письмово повідомивши про це банк за 30 днів до передбаченої дати розірвання, причому тільки після того, як виконає усі фінансові зобов*язання перед банком.

Таким чином, суд не вбачає порушень з боку позивача при розгляді заяви ОСОБА_1 про закриття банківського рахунку, оскільки між сторонами було укладено договір щодо відкриття відновлювальної кредитної лінії, а відтак, на зазначені правовідносини розповсюджуються положення ЦК України про позику та кредит.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживачів.

Суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 6, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60,61,88,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитом в сумі 12990,35 грн. ( дванадцять тисяч дев*ятсот дев*яносто грн. 35 коп. ), з яких - 4259,29 грн. - заборгованість за кредитним договором; 1936,02 грн. - заборгованість прострочена ( несанкціонована ) за кредитним договором; 4975,87 грн. - нараховані відсотки по заборгованості; 1819,17 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в сумі 243, 60 грн. ( двісті сорок три грн. 60 коп. ).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

15.05.2015