У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І., Хопти С.Ф.
Черненко В.А.Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «АТН-Логістік» про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - Ніценка Олександра Сергійовича, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 вересня 2013 року між банком та ТОВ «АТН-Логістик» було укладено договір про надання овердрафту, відповідно до умов якого ТОВ «АТН-Логістик» отримало кредит у формі овердрафту з лімітом у розмірі 218 тис. грн зі сплатою 21,5 % річних на строк до 09 вересня 2014 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та ОСОБА_6 було укладено наступні договори: договір поруки № 12/2013Ю/П-1 та договір застави № 12/2013Ю/МПД-1 майнових прав на депозит у розмірі 230 тис. грн, розміщений в банку на підставі договору банківського строкового вкладу (депозиту), укладеного 09 вересня 2013 року між банком та ОСОБА_6

Посилаючись на те, що боржник допустив порушення своїх боргових зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 09 вересня 2014 року утворилась кредитна заборгованість у розмірі 271 242 грн 46 коп., позивач на підставі ст. 526, 554, 625, 1054 ЦК України просив суд задовольнити позов та стягнути вказану суму заборгованості солідарно з боржника та поручителя за договором поруки № 12/2013Ю/П-1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 жовтня 2014 року позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «АТН-Логістик», ОСОБА_6 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором про надання овердрафту від 16 вересня 2013 року, яка виникла станом на 09 вересня 2014 року у розмірі 271 242 грн 46 коп., яка складається з наступного: 214 804 грн 16 коп. - заборгованість за кредитом, 32 459 грн 02 коп. - заборгованість за процентами, 22 388 грн 05 коп. - заборгованість по пені за прострочення сплати кредиту, 1 591 грн 23 коп. - заборгованості по пені за прострочення сплати процентів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 червня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 жовтня 2014 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ТОВ «АНТ-Логістік» на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість у розмірі 29 030 грн 46 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представника ПАТ «Брокбізнесбанк» - Ніценка О.С., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами установлено, що 16 вересня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «АТН-Логістик» було укладено договір про надання овердрафту (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого ТОВ «АТН-Логістик» отримало кредит у формі овердрафту з лімітом у розмірі 218 тис. грн зі сплатою 21,5 % річних на строк до 09 вересня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 12/2013Ю/П-1.

Також, 16 вересня 2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір застави № 12/2013Ю/МПД-1 майнових прав на депозит у розмірі 230 тис. грн, розміщений в банку на підставі договору банківського строкового вкладу (депозиту), укладеного 09 вересня 2013 року між банком та ОСОБА_6

Згідно розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем у заяві про уточнення позовних вимог, станом на 09 вересня 2014 року заборгованість ТОВ «АТН-Логістик» складає суму у розмірі 271 242 грн 46 коп.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 надала банку право на договірне списання коштів банківського вкладу останньої в рахунок погашення заборгованості ТОВ «АТН-Логістик», яким ПАТ «Брокбізнесбанк» без поважних причин не скористався, у зв'язку із чим позовна вимога про солідарне стягнення з боржника та ОСОБА_6 суми у розмірі 242 212 грн, що дорівнює розміру депозиту останньої з нарахованими відсотками не підлягає задоволенню, а стягненню підлягає сума у розмірі 29 030 грн 46 коп.

Проте, вказаний висновок суперечить вимогам закону й матеріалам справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ТОВ «АНТ-Логістік», між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 12/2013Ю/П-1.

Виконання боржником його кредитних обов'язків забезпечено також заставою майнових прав на депозит у розмірі 230 тис. грн, розміщений в банку на підставі договору банківського строкового вкладу (депозиту), укладеного 09 вересня 2013 року між банком та ОСОБА_6

За положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому такій особі належить право самостійно обирати спосіб захисту порушеного права.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ «Брокбізнесбанк» просив стягнути заборгованість солідарно з боржника та поручителя, обґрунтовуючи свої вимоги виключно посиланням на положення законодавства, яке регулює кредитні правовідносини та зобов'язання поручителя.

Позовні вимоги не обґрунтовані іншими положеннями законодавства, зокрема положеннями закону, які регулюють правовідносини застави та обов'язки заставодавця.

Вимоги ст. 11 ЦПК України зобов'язують суд розглядами справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Крім того, п. 1.6.1 договору банківського строкового вкладу (депозиту) від 09 вересня 2013 року, який погоджено сторонами відповідно до додаткової угоди № 1 до цього договору, передбачено право банку на договірне списання майнових прав. Умовами укладених між сторонами договорів, а також положеннями законодавства не передбачено обов'язок банку до вчинення списання коштів у вказаний спосіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вирішуючи спір, апеляційний суд, у порушення ст.ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України на зазначене уваги не звернув та, вийшовши за межі позовних вимог, безпідставно вважав за можливе зменшити спірну суму кредитної заборгованості заборгованості на розмір вкладу ОСОБА_6, у зв'язку з тим, що банк не скористався своїм правом на договірне списання коштів із відповідного банківського вкладу, які є предметом застави.

Натомість, задовольняючи позов, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що внаслідок порушення боржником умов кредитного договору утворилась заборгованість по кредиту, на яку здійснювалось нарахування процентів за ставкою 26,5 % відповідно до п. 2.1 кредитного договору, пені за прострочення сплати кредиту та процентів за користування грошовими коштами, що є підставою для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя за договором поруки № 12/2013Ю/П-1.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення районного суду - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - Ніценка Олександра Сергійовича, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 червня 2015 року скасувати, а рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 жовтня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик