Справа № 570/127/15-ц
Номер провадження 2/570/397/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, держави в особі вДАІ в Рівненській області, Управління ветеринарної медицини в Дубровицькому районі в Рівненській області, третя особа: відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції в Рівненській області, відділ державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції в Рівненській області про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

покликаючись на порушення його прав, 15 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В подальшому збільшено кількість осіб у справі. Згідно вимог позовної заяви позивач просить звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем, майно, належне на праві власності відповідачу та стягнути з відповідача судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з метою забезпечення виконання умов укладеного між ним та ОСОБА_1 кредитного договору від 30 листопада 2007 року, відповідачем передано в заставу банку належне на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль марки Chery модель Eastar рік випуску 2007 тип ТЗ: легковий-В Седан № кузова-шассі Y6DDC14D28D005107 реєстраційний номер НОМЕР_1, однак він позбавлений можливості виконати рішення суду про звернення стягнення на предмет застави через наявний арешт, що накладено третіми осами в інтересах відповідачів.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, але учасники судового розгляду до суду не з»явилися. У поданій до суду заяві представник позивача просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, а також враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду та у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З»ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № POHPA022160007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 22 073,8 доларів США.

Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 як власником майна, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, з метою забезпечення своїх кредитних зобов'язань укладено договір застави автотранспорту, відповідно до умов якого позичальник передав в заставу банку автомобіль марки Chery модель Eastar рік випуску 2007 тип ТЗ: легковий-В Седан № кузова-шассі Y6DDC14D28D005107 реєстраційний номер НОМЕР_1.

21 листопада 2011 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення про цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором. Цим рішенням надано позивачу право укладати від імені заставодавця договір купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою покупцем.

14 квітня 2010 року державним виконавцем Рівненського Рівненського районного ВДВС Рівненського РуЮ ОСОБА_2 при примусовому виконанні постанов ВДАІ накладено арешт на вищевказаний автомобіль та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на вказане рухоме майно накладено арешт постановами державного виконавця відділу ДВС Рівненського та Дубровицького РУЮ.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема заставою.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно із ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 16 Закону України «Про заставу» визначено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов»язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Ст.11 Закону визначено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.1 ст.12 Закону взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Ч.3 цієї статті визначено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.14 Закону, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Також чинне законодавство не обмежує можливих способів звільнення майна з-під арешту в залежності від порядку його накладення державним виконавцем.

АТ КБ «ПриватБанк» не оспорює право власності на зазначене майно, не є і не вважає себе його власником, а лише має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу за укладеним із відповідачем кредитним договором за рахунок належного ОСОБА_1 майна як предмета застави.

Відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій та ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Суд звертає увагу на вищевказану норму закону, за якою заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки у нього є переважне право перед наступними стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, при цьому врахуває, що накладення арешту на спірне нерухоме майно унеможливлює виконання умов кредитного договору та договору іпотеки шляхом звернення стягнення на заставлене майно і позбавляє права іпотекодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що право застави у банку виникло 30 листопада 2007 року, а постанови про накладення арешту винесені з 30 жовтня 2009 року по 04 листопада 2014 року, тобто після передачі транспортного засобу в заставу банку. Заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складала 49 752,37 доларів США, що значно перевищує вартість предмета застави.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором перед позивачем, договір застави рухомого майна укладено раніше ніж ухвалено постанови про стягнення з ОСОБА_1 коштів, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПриватБанк, тому ДВС під час здійснення виконавчого провадження щодо заставленого майна при його описі та арешті порушив законні права та інтереси ПАТ КБ «ПриватБанк» і не мав правових підстав для звернення стягнення на заставне майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями в порядку, який не передбачений договором застави та який обрали сторони за правовідносинами застави, тому таке майно підлягає звільненню з-під арешту.

Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача відповідачі не надали, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Таким чином, позов підставний і підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст.509, 540, 575 ЦК України, Законів України «Про іпотеку», «Про заставу», «Про виконавче провадження»,«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, держави в особі вДАІ в Рівненській області, Управління ветеринарної медицини в Дубровицькому районі в Рівненській області, третя особа: відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції в Рівненській області, відділ державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції в Рівненській області про звільнення майна з-під арешту.

Звільнити з-під арешту автомобіль марки Chery модель Eastar рік випуску 2007 тип ТЗ: легковий-В Седан № кузова-шассі Y6DDC14D28D005107 реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.