Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Максимчук З.М., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Коробчук А.М.,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, подана його представником - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 09 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 09 червня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що фактично є власником спірної квартири, оскільки договір купівлі-продажу квартири не визнаний недійсним в судовому порядку. Стверджує, що розрахунок за договором купівлі-продажу квартири проведений повністю. З часу відчуження квартири відповідач жодного разу не заявив, що йому не оплачено кошти за квартиру, або у нього наявна боргова розписка, тощо. Невірне посилання суду на недотримання при укладенні договору вимог постанови Правління НБУ від 06.06.2013р. № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» і з цих підстав вважає, що такий розрахунок не був проведений. Недотримання вимог цієї постанови тягне за собою адміністративну відповідальності тільки щодо фізичних осіб - підприємців, а не є підставою вважати, що продавець не отримав кошти. Зазначає, що відсутність відмітки про проведення державної реєстрації на договорі купівлі-продажу квартири не може свідчити про її відсутність, адже державна реєстрація спірної квартири була проведена одночасно з укладенням договором купівлі-продажу 22.05.2014р. державним реєстратором - приватним нотаріусом Кострикіним В.І.. З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції прийшов до такого висновку у зв»язку з тим, що позивач не надав до суду доказів про перерахування коштів продавцю квартири у безготівковій формі, та не провів держаної реєстрації набутого ______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №569/13777/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Сидорук Є.І.

Провадження № 22-ц 787/1926/2015 Доповідач - Ковальчук Н.М.

нерухомого майна після його придбання, а тому, на даний час не є власником вказаного помешкання і його звернення до суду із заявою про усунення перешкод у користуванні власністю є передчасним.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 22 травня 2014 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу серія НОМЕР_4, за яким ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1(далі Договір) (а.с.11.12).

Спірний договір купівлі-продажу від 22.05.2014р. посвідчений приватним нотаріусом Кострикіним В.І.

Цього ж числа державним реєстратором - приватним нотаріусом Кострикіним В.І., проведена державна реєстрація спірної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за номером НОМЕР_1, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень НОМЕР_2 від 22.05.2014 року.(а.с.96).

Відповідно до п. 3 Договору, продаж квартири вчинено за 372370,00 грн. Розрахунок проведений відповідно до норм чинного законодавства України до підписання даного договору, підписання цього договору сторонами є фактом отримання Продавцем грошових коштів належним чином у встановленій формі.

Згідно пункту 4 Договору право власності на квартиру за цим договором виникає у Покупця з моменту нотаріального посвідчення даного договору та державної реєстрації його прав на нерухоме майно.

За умовами п.8 Договору ОСОБА_4 зобов»язувався знятись з реєстраційного обліку, фактично звільнити квартиру, погасити всі комунальні платежі.

Договір купівлі-продажу сторонами підписаний, інших умов та застережень до Договору сторони не обумовлювали.

Спірні відносини виникли між сторонами у зв'язку з тим, що після укладення договору купівлі-продажу квартира продовжує залишатись у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а позивач не має можливості здійснювати свої правомочності як її новий власник.

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами, які збільшив під час провадження справи в суді, просив визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право проживання в квартирі АДРЕСА_1,зняти їх з державної реєстрації та виселити без надання іншого житла.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що позивач не є власником спірної квартири і не набув права на звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки не провір державну реєстрацію правочину, повністю спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як слідує з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Отже, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Відповідач підлягає виселенню із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення на підставі ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155, 156 ЖК України.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № НОМЕР_3 підтверджено державну реєстрацію квартири за номером НОМЕР_1, індексний номер рішення про прав та їх обтяжень НОМЕР_2 від 22.05.2014 року.(а.с.96).

Посилання суду першої інстанції у своїх висновках на відсутність доказів про розрахунок за квартиру, на думку колегії суддів, є неправильним.

Пункт 1 постанови правління Національного банку України від 06.06.2013 року №210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» закріплює граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між особою за договором купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150000,00 грн.

Умови та текст договору купівлі-продажу серія НОМЕР_4, за яким ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 відповідають вимогам цивільного законодавства.

Норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. , який регулює роботу нотаріусів України, не містять положень, які зобов»язували б нотаріусів при посвідченні договорів купівлі-продажу нерухомого майна витребовувати у сторін договору документи, підтверджуючі безготівковість розрахунку.

Виходячи з умов Договору, які сторонами визнані та підписані, норм законодавства про захист права власності, колегія суддів приходить до висновку, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, перейшло до позивача, а відповідачі втратили право користування квартирою як колишній власник квартири і як член сім'ї колишнього власника квартири.

Відповідно до положення статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення відповідно є підставою дня виписки з квартири(будинку) та зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 є підставою для зняття їх з реєстрації в цій квартирі.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На думку колегії, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, спростовують висновки суду першої інстанції, а тому, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником - ОСОБА_2 задовільнити.

Рішення Рівненського міського суду від 09 червня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі по 182,70 грн з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя підпис Н.М.Ковальчук

Судді : підпис М.П.Григоренко

підпис З.М.Максимчук

Згідно:суддя-доповідач Н.М.Ковальчук.