Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/163/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мельничик Ю.С.
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

15.01.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І. М., Сукач Т. О.

при секретареві: Постоєнко А. І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування ,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування від 08 вересня 2007 року житлового будинку АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказаний правочин від 08 вересня 2007 року посвідчив та зареєстрував приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за номером 3008. Пізніше позивачеві стало відомо про те, що на момент укладення зазначеного договору дарування його майно перебувало під забороною на відчуження, про що зазначено у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. На звернення позивача реєстратором повідомлено, що 17 листопада 2005 року за реєстраційним номером 2602913 Оріхівською державною нотаріальною конторою Запорізької області міста Оріхів на підставі повідомлення б/н від 03 серпня 1971 року Запорізького будбанку на все майно ОСОБА_2 накладено заборону. На думку позивача така заборона відчуження не давала можливості приватному нотаріусу здійснити посвідчення вказаного договору дарування і є підставою недотримання нотаріусом вимог цивільного законодавства, а саме ч.1 ст.203 та ч.1 ст. 216 ЦК України.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду через неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновку суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача. представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08 вересня 2007 року позивач ОСОБА_2 подарував своєму синові - ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1. Приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 08 вересня 2007 року посвідчив спірний договір дарування житлового будинку, здійснивши перевірку наявності заборон на відчуження зазначеного майна. У судовому засіданні суду першої інстанції нотаріус пояснив, що на його запит в Єдиному реєстрі заборон містився запис про заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер 2602913), зареєстрований 17 листопада 2005 року Оріхівською державною нотаріальною конторою Запорізької області міста Оріхів на підставі повідомлення від 03 серпня 1971 року б/н Запорізького будбанку на все майно ОСОБА_2. Але сам позивач пояснив, що вказаний запис заборони його не стосується, оскільки у 1971 році йому було 13 років, власного майна він не мав, у будь-яких правовідносинах із Запорізьким банком не перебував і не міг перебувати. Як свідчить відповідь Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області на ухвалу суду від 27 серпня 2014 року повідомлення б/н від 03 серпня 1971 року у справах нотаріальної контори не збереглось, оскільки цього не передбачала номенклатура справ за 1971 рік, але з Реєстру для реєстрації заборон Оріхівської державної нотаріальної контори за 1964-1981 роки зазначено, що заборону накладено 03.08.1971 року за повідомленням Запорізького будбанку на ім'я ОСОБА_2 (а.с.62). В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що саме на належне позивачеві ОСОБА_2, 1958 року народження, майно за повідомленням б/н від 03 серпня 1971 року Запорізького будбанку Оріхівською державною нотаріальною конторою Запорізької області зареєстровано заборону відчуження під номером 2602913.

Як свідчить пункт 6 договору дарування від 08.09.2007 року позивач стверджував, що на момент укладення цього договору вказана частка будинку не перебуває під арештом чи забороною (а.с. 0). Відсутність заборон відчуження будинку підтверджується і довідкою Єдиного реєстру заборон від 08 вересня 2007 року № (а.с.80).

Відповідно до ст.58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 60 ЦПК України визначено що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання укладеного 08.09.2007 року договору дарування житлового будинку № АДРЕСА_1 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено факту недійсності договору дарування з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 та ч.1 ст. 216 ЦК України.

Натомість, вимоги ч.1 ст. 203 ЦК України сторонами договору дарування дотримано. Істотні умови договору визначені, тест підписаний сторонами особисто. Доказів невчинення нотаріусом дій, спрямованих на отримання інформації щодо наявності або відсутності заборони на відчуження спірного будинку до укладення договору дарування, сторонами не надано, як не надано і беззаперечних доказів того, що заборона, накладена 17 листопада 2005 року Оріхівською державною нотаріальною конторою Запорізької області міста Оріхів на підставі повідомлення від 03 серпня 1971 року б/н Запорізького будбанку, стосується як самого позивача, так і його майна.

Крім того, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач не довів відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, за якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, свого порушеного права спірним договором дарування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: