Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №313/956/14 Головуючий у 1-й інстанції: Потапова О.М.
Провадження№22-ц/778/3045/15р. Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Дослідне господарство "Ізвєстія" Донецької Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором підряду,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ДП "Дослідне господарство "Ізвєстія" Донецької Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором підряду. В позові зазначав, що у 2013 році, між приватним підприємцем ОСОБА_4 та ДП "Дослідне господарство "Ізвєстія" Національної академії аграрних наук були укладені договори підряду від 18 березня 2013 року та від і8 червня 2013 року, згідно яких відповідач доручив ОСОБА_4 здійснити роботи з посіву та збиранню сільськогосподарських культур. Згідно п. 6.1. договору термін остаточних розрахунків за виконані роботи встановлено до 01 вересня 2013 року. Однак, до цього часу відповідач не розрахувався за договором, та відмовляється виконувати свої зобов'язання. Загальна заборгованість відповідача складає: посів проса - 3390 грн., посів ярового ячменю - 4230 грн., збирання врожаю зернових культур -.43654 грн. Загальна сума заборгованості складає - 51274 грн. Підписавши договір, відповідач взяв на себе договірні зобов'язання, виконання яких є обов'язковим. 04 червня 2014 року між ОСОБА_3, та ОСОБА_4 був укладений договір про відступлення права вимоги. Згідно вказаного договору, він, як новий кредитор, став кредитором боржника в розмірі вимог, зазначеному в договорі, тобто набув всі права, передбачені чинним законодавством щодо боржника, а первісний кредитор, тобто ОСОБА_4 ці права втратив. Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з ДП "Дослідне господарство "Ізвєстія" Донецької Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на його користь 51274,00 грн., а також понесені ним судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у сумі 512,74 грн.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем в особі директора подані заперечення на апеляційну скаргу, де спростовуються доводи апелянта. Відповідач просить відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, представника відповідача Корж С.А., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

18 березня 2013р. та 18 червня 2013р. між приватним підприємцем ОСОБА_4 та Державним підприємством "Дослідне господарство "Ізвєстія" Донецької Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (далі підприємство) укладені договори підряду, за якими підприємство доручає, а ОСОБА_4 зобов'язується на власний ризик власною технікою з використанням матеріалів підприємства виконати роботу з посіву та збиранню зернових та технічних культур, а підприємство зобов'язується прийняти роботу та оплатити її.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції правильно застосував ст.ст. 853, 854 ЦК України, якими встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі; якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Суд першої інстанції на підстав досліджених доказів належним чином встановив відсутність актів приймання-передачі виконаних робіт, що спростовує такі підстави вимог як належне виконання підрядником обсягу робіт за договорами.

Суд дійшов правильного висновку, що позивач ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог посилається на укладений між ним та ОСОБА_4 04 червня 2014р. договір про відступлення права вимоги, що суперечить 13.2 договору від 18 березня 2013р. та п.11.2 договору від 18 червня 2013р., якими встановлено, що жодна із сторін не має права передавати права за договором третій стороні без письмової згоди другої сторони.

У порядку ст. 64 ЦПК України суд дав правильну оцінку такому письмовому доказу як ухвала господарського суду Запорізької області від 23.12 2013р. у справі №908/3605/13, якою був залишений без розгляду позов ПП ОСОБА_4 до підприємства, оскільки позивач не надав узгодженого сторонами переліку робіт за договорами підряду, акти здачі-приймання виконаних робіт, докази погодження сторонами вартості робіт, докази виставлення рахунків на оплату робіт, докази звернення до підприємства з вимогою про оплату робіт.

Не надав таких доказів позивач і до суду першої інстанції, що суперечить ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які встановлюють, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактично апеляційна скарга містить єдиний довід, що суд безпідставно не взяв до уваги надані позивачем акти: приймання-передачі полів для проведення посіву, приймання передачі посіву для проведення збирання, акти про визначення винагороди підрядчика за договором від 18 березня 2013р. Вказані документи, на думку позивача, підтверджують заявлені ним позовні вимоги.

Проте, суд першої інстанції не взяв їх до уваги та не вважав, що вони підтверджують позовні вимоги, виходячи із того, що за договором від 18 березня 2013р. (п.5.2, п.11.1) документом, що підтверджує приймання замовником послуг є акт приймання-передачі виконаних робіт.

Такого документу позивач не надав.

Відповідно до договору від 18 червня 2013р. (п.12.2) акт приймання-передачі виконаних робіт також відсутній.

Таким чином, доводи апелянта спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: