Справа №2-6248/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

11 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп» до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за договором про надання юридичних послуг, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання юридичних послуг №09/09-14 від 09.09.2014 року в розмірі 14793,32 грн.; пеню в розмірі 3982,43 грн.; 3% річних в сумі 212,78 грн.; інфляційні втрати в сумі 5396,07 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач порушила умови договору №09/09-14 про надання юридичних послуг, укладеного 09.09.2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп», у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 14793,32 грн.

Крім того, внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість по пені в сумі 3982,43 грн., а також 3% річних в сумі 212,78 грн. та інфляційні втрати в сумі 5396,07 грн.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.09.2014 року між ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір за №09/09-14 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу юридичні послуги, які полягали в представленні інтересів відповідача та наданні правової допомоги з повернення депозитів з банківських установ України за наявним у відповідача депозитним рахунком.

Вказаний депозитний рахунок відповідача було відкрито згідно з договором банківського вкладу НОМЕР_2 (вклад «Класичний») у ПАТ «Укрсоцбанк», депозитний рахунок НОМЕР_2, сума вкладу 192114,55 доларів США 55 центів (поточний рахунок владника НОМЕР_3).

Пунктом 4.1 договору передбачалася оплата послуг за договором відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг.

Згідно додатку № 1 було встановлено наступні умови оплати наданих юридичних послуг:

Представництво інтересів замовника в судових засіданнях при розгляді позову в суді першої інстанції, в апеляційному та касаційному суді в одному судовому засідання в місті Києві - 750 гривень;

Підготовка та подання до суду однієї позовної заяви - 1500 гривень;

У разі досягнення позитивного результату, що в даному випадку є поверненням грошових коштів - винагорода юридичної фірми складала 0,5 відсотків від суми реально повернутих коштів замовнику від банківських установ. Така сплата мала відбутися протягом двох діб після фактичного отримання грошових коштів замовником.

09.10.2014 року позивачем було виграно суд в представництві інтересів відповідача, що підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року

В подальшому отримано виконавчий лист по цивільній справі №757/26097/14-ц про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 195956,84 доларів США.

21.10.2014 року вказане рішення суду набрало законної сили і в подальшому банківська установа здійснила виплату грошових коштів вкладнику, що згідно з договором про надання юридичної допомоги від 09.09.2014 року є позитивним результатом.

Виходячи з загального обсягу коштів, які було повернуто замовнику - 195956,84 доларів США, враховуючи розмір винагороди юридичної фірми за досягнення позитивного результату - 0,5 відсотка від загальної суми повернутих коштів, сума винагороди позивача за повернення коштів відповідачу, мала б складати суму, еквівалентну 979,78 доларів США, виходячи з наступного розрахунку: 195956,84 доларів США/100 % х 0,5% = 979,78 доларів США.

Згідно рахунку-фактури №СФ-0000022 від 09.09.2014 року, відповідачка мала сплатити ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп» 1500 грн., за складання та подання позовної заяви з приводу повернення депозитного вкладу.

Крім того, згідно рахунку-фактури № СФ-0000038 від 24.10.2014 року, відповідач мала сплатити ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп» 750,00 грн. за підготовку та участь в судовому засіданні 25.09.2014 року в Печерському районному суді міста Києва.

Також, згідно рахунку-фактури № СФ-0000059 від 07 жовтня 2014 року, Відповідачка мала сплатити Позивачеві 750,00 (сімсот п'ятдесят) гривень за підготовку та участь в судовому засіданні 09 жовтня 2014 року в Печерському районному суді міста Києва (Копія додається).

Отже, загальний обсяг коштів, які підлягали сплаті відповідачем ОСОБА_2 за надані юридичні абонентські послуги, згідно з пунктом 4.1 договору та додатком №1 (по узгодженим тарифам), складав 3000,00 грн.

Пунктом 4.2 договору №02/09-14 від 02.09.2014 року, передбачалось, що оплата послуг юридичної фірми здійснюється замовником за попередньою оплатою в розмірі 100% передоплати. У випадку здійснення юридичною фірмою відстрочки платежу до 3-х днів і виконання послуг без оплати, оплата має бути здійснена не пізніше 3-х днів після фактичного виконання робіт, навіть без підписання акту виконаних робіт.

Пунктом 4.3 договору передбачалось, що у випадку несвоєчасної оплати замовником послуг, юридична фірма має право призупинити їх надання до оплати простроченої суми, або розірвати даний договір в односторонньому порядку, якщо про строчка по оплаті складає більше 10 днів від дати надання третьої послуги без оплати. У випадку, якщо замовник не оплачує за три і більше надані фактично послуги 100% їх вартості (без підписання акта виконаних робіт) протягом 10 днів з останнього виконання третьої послуги, сторони погоджуються, що даний договір розірваний з ініціативи замовника.

Встановлено, що вказані послуги було оплачено відповідачем наступним чином:

09.09.2014 року - 1500,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №18;

24.09.2014 року - 750,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №29;

09.10.2014 року - 750 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 38.

09.09.2014 року ОСОБА_2 було підписано акт №ОУ-0000011 здачі-прийняття робіт (надання послуг) про те, що юридичною фірмою були проведені роботи по рахунку № СФ-0000022 від 09.09.2014 року.

09.10.2014 року ОСОБА_2. було підписано Акт №ОУ-0000022 здачі-прийняття робіт (надання послуг) про те, що юридичною фірмою були проведені роботи по рахунку № СФ-0000059 від 07.10.2014 року.

Таким чином, відповідачем було сплачено послуги фірми, згідно тарифів, передбачених договором від 09.09.2014 року.

29.01.2015 року позивач телеграфом звернувся до відповідачки з проханням виконати умови договору від 09.09.2014 року, та сплатити винагороду за надані послуги і позитивне рішення по справі, яке полягало у поверненні відповідачу ОСОБА_2 грошових коштів, та сплатити винагороду в розмірі 0,5% від суми повернутих коштів.

02.02.2015 року ОСОБА_2 частково оплатила винагороду позивача за повернення грошових коштів в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 59 від 02.02.2015 року.

В подальшому, внаслідок часткової оплати винагороди, між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду при достроковому припиненні дії договору про надання юридичних послуг №9/09-14 від 09.09.2014, відповідно до умов якої ОСОБА_2 відмовилась від юридичних послуг, у відповідності до пункту 9.2 договору.

При розірванні договору ОСОБА_2 підтвердила, що претензій до юридичної фірми не має, та робота виконана добросовісно, а саме була надана консультація, підготовлені необхідні документи та здійснено супровід справи у суді.

Юридична фірма зі своєї сторони підтвердила, що ОСОБА_2 здійснила оплату у повному обсязі згідно тарифів по договору №9/09-14 за надання юридичних послуг.

Враховуючи, що відповідач сплатила позивачу за фактично надані абонентські послуги по узгодженим тарифам, згідно з рахунками-фактурами - 3000,00 грн., та сплата відповідачем 02.02.2015 року 5000,00 грн., свідчить про її визнання обов'язку по сплаті 0,5 % від повернутої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України)

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Главою 63 ЦК України визначено загальні положення стосовно зобов'язань з надання послуг.

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання юридичних послуг, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів.

На день сплати винагороди за повернення коштів відповідачем (02.02.2015 року), офіційний курс долара США, встановлений Національним банком України, складав 16,146996 гривень за один долар США.

Таким чином, сплачена відповідачем 02.02.2015 року сума в 5000,00 грн., була еквівалентна 309,65 доларів США, виходячи з наступного розрахунку 5000 грн. /16,1469 = 309,65 доларів США.

З урахуванням часткового виконання відповідачем зобов'язань за договором про надання юридичних послуг, розмір невиконаного зобов'язання відповідача становить 670,13 доларів США, згідно наступного розрахунку: 979,78 доларів США - 309,65 доларів США = 670,13 доларів США.

Враховуючи офіційний курс долара США, встановлений НБУ станом на 27.07.2015 року (дата подання позовної заяви) 100 доларів США = 2207,3502 грн., розмір невиконаних зобов'язань відповідача перед позивачем складає 14793,32 грн. (670,13 доларів США * 22,0735 = 14793,32 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів (ч. 2 ст. 509, п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України).

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп» заборгованості в сумі 14793,32 грн.

Крім того, відповідно до статті 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки.

Відповідно з додатком №1 договору від 02.09.2014 року, у разі прострочення виплати юридичній фірмі винагороди за позитивний результат, замовник сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожний день прострочення.

Враховуючи, що фактичне прострочення виплати винагороди за позитивний результат починається з 02.02.2015 року, відповідачем прострочено виконання своїх зобов'язань перед позивачем на 175 днів.

Таким чином, за умовами договору, розмір пені мав би скласти 175 відсотків від суми невиконаних зобов'язань.

Проте, оскільки розмір пені має бути обрахований з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України згідно із Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», незважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені, пеня розраховується наступним чином.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачається, що Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В період часу з 02.02.2015 року по 06.02.2015 року, розмір облікової ставки НБУ становив 14%.

Таким чином, розмір пені за вказаний проміжок часу, яку має сплатити відповідач, складає 45,39 грн., (14793,32 грн. х (14% х 2) /100% * 4 дні / 365 днів = 45,39 грн.

В період часу з 06.02.2015 року по 04.03.2015 року, розмір облікової ставки НБУ становив 19,5 %.

Таким чином, розмір пені за вказаний період часу складає 410,97 грн. (14793,32 грн. * (19,5% х 2) / 100% * 26 днів / 365 днів = 410,97 грн.

З 04.03.2015 року, облікова ставка НБУ становить 30%, отже розмір пені за вказаний період часу складає 3526,07 грн. (14 793,32 грн. * (30% х 2) /100% * 145 днів / 365 днів = 3526,07 грн.

З урахуванням вищенаведених обставин, загальний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, за простроченим зобов'язанням, складає 3982,43 грн. (45,39 грн. + 410,97 грн. + 3526,07 грн. = 3982,43 грн.).

Позивач також просив стягнути 3% річних в сумі 212,78 грн. та інфляційні втрати в сумі 5396,07 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, три проценти річних від 14793,32 грн. за час прострочення виконання зобов'язання будуть складати 212,78 грн. (14 793,32 UAH * 3% / 100% * 175 днів / 365 днів = 212,78 грн.).

Інфляційні втрати від прострочення виконання зобов'язання, з урахуванням інфляції становлять: у лютому 2015 року - 105,3%, у березні 2015 року - 110,8%, у квітні 2015 року - 114,0%; у травні 2015 року - 102,2%, у червні 2015 року - 100,4%.

Таким чином, інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача від прострочення виконання зобов'язання становлять 5396,07 грн. (14793,32 грн. * 1,053 * 1,108 * 1,14 * 1,022 * 1,004 -14793,32 грн. = 5396,07 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3750,00 грн. на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1. ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, також, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем на підтвердження надання йому послуг на правову допомогу на суму 3750,00 грн., надано квитанцію №854/з18 на суму 2500,00 грн. та квитанцію №854/з16 на суму 1250,00 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення ОСОБА_2 на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 3750,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 638, 901, 902 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 88, 197, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп» до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за договором про надання юридичних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп», , юридична адреса: м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 70, інша адреса: м. Київ, пр. Голосіївський, 68 оф. 252 заборгованість за договором про надання юридичних послуг №09/09-14 від 09.09.2014 року в розмірі 14793,32 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 3982,43 грн. 3% річних в сумі 212,78 грн. та інфляційні втрати в сумі 5396,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп», , юридична адреса: м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 70, інша адреса: м. Київ, пр. Голосіївський, 68 оф. 252 суму судового збору 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3750,00 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя