Справа № 602/873/15-ц
Провадження № 2/602/297/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2015 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Радосюка А. В.

при секретарі Яблонській М. М.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житлом,-

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житлом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1. Разом з ним в зазначеному будинку, зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає з січня 2015 року по даний час. Разом з тим, відповідач, який є чоловіком його дочки, навідується в належний йому житловий будинок, вчиняє сварки з ним та його дочкою, чим завдає їм глибоких моральних страждань та душевного болю і після цих скандалів він ще довго перебуває в емоційному напруженні та нервовому стані. Враховуючи те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні житлом, не проживає там тривалий проміжок часу, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги і просив позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що відповідач систематично псує належне йому будинковолодіння, вчиняє постійні сварки та скандали, порушує правила співжиття.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив суд в задоволенні позову відмовити. При цьому відповідач пояснив, що він працював далекобійником і постійно перебував в рейсах, а тому був відсутній за місцем проживання. Разом з тим, приїжджаючи з рейсів, він постійно повертався проживати до будинковолодіння позивача, який є його тестем. Час від часу, в зв'язку із сварками з позивачем та своєю дружиною, він не проживав в даному будинковолодіння, однак дані проміжки були невеликими. В будинку він за власні кошти проводив ремонтні роботи і планує там надалі проживати разом зі своєю сім'єю. Коли він приходить додому, то позивач постійно йому погрожує та вчиняє сварки.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, що стверджується копією Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 01 квітня 1993 року, виданого Лановецькою селищною радою Тернопільської області.

Як вбачається з довідки №1907, виданої 20.08.2015 року Лановецькою міською радою Тернопільської області в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до Акта від 06 серпня 2015 року, складеного депутатом Лановецької міської ради Тернопільської області, відповідач ОСОБА_2 з січня 2015 року по день складення акта не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається з трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №1 від 22.11.2013 року, відповідач ОСОБА_3 працював в фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 до 20.06.2015 року на посаді водія і здійснював обов'язки з вантажних перевезень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч.1,4 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку , які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

Частиною другою ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

І показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11, які були допитані в судовому засіданні, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживав за місцем своєї реєстрації з січня 2015 року до вересня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та не обгрунтованими, оскільки відповідач був відсутній в спірному житловому будинку менше одного року, а саме 8 місяців, що відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, унеможливлює визнання його таким, що втратив право користування житлом, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що відповідач вчиняє постійні сварки та скандали, систематично руйнує житло та порушує правила співжиття, оскільки дані твердження не є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в розумінні ч.2 статті 405 ЦК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 15, 57, 60, 169, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України ст.156 ЖК України, ст.ст.317, 319, 321, 405 ЦК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житлом - відмовити.

Дане рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. В. Радосюк