МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. № 2/521/5776/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування грошової компенсації вартості квартири,

встановив:

У липні 2014р. ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.09.2010р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2013р. в цій частині було визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 20 грудня 2002р. Позивачка зазначала, що квартира АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира) належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2002р. її чоловіку ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона, як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_8, звернулася до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1, але державним нотаріусом їй було відмовлено, оскільки на той час право власності на спірну квартиру на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2003р., яке в подальшому було скасоване, було оформлено та зареєстровано на ОСОБА_4 яка 21.05.2003р. продала спірну квартиру ОСОБА_9, який 14.06.2003р. продав спірну квартиру ОСОБА_6, яка 21.10.2003р. подарувала спірну квартиру ОСОБА_7, а остання 16.07.2004р. подарувала спірну квартиру ОСОБА_3

Позивачка стверджувала, що розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за № 1282/01-04 від 03.11.2003р. було узгоджено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 реконструкцію квартир за №№ 36,37, а також квартири АДРЕСА_1, загальною площею 162 кв.м.

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за № 170/01-04 від 16.02.2005р. були внесені зміни в розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за № 1282/01-04 від 03.11.2003р., щодо надання згоди ОСОБА_7 на реконструкцію зазначених вище квартир, вже загальною площею 352,0 кв.м.

11.06.2009р. на підставі свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил було видане на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення аптеки.

Оскільки спірна квартира була перебудована і реконструйована разом з іншими квартирами і її витребування з чужого незаконного володіння не можливе, то відповідачка повинна відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тому позивачка просила суд стягнути з відповідачки грошову компенсацію, а саме суму вартості квартири АДРЕСА_1 в розмірі 361118,00 грн. та судові витрати, а також визнати за нею право вимоги по відшкодуванню грошової компенсації та винести окрему ухвалу щодо неправомірних дій відповідачки, Малиновської районної адміністрації та органів реєстрації, щодо прийняття рішення з реконструкції квартир №№ 36,37,38 по АДРЕСА_1, загальною площею 162 кв.м.

Ухвалою суду від 02.10.2014р. за заявою відповідачки до участі у справі в якості третіх осіб були залучені: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.107).

Представник позивачки, діючий ордером та угодою від 06.08.2014р. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с.79,80).

Відповідачка та її представник, діючий за довіреністю від 03.09.2014р. в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Раніше в судових засіданнях позовні вимоги не визнавали та просили відмовити в їх задоволенні, надав заперечення на позов (а.с.91,92-94,160).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 136,140,141,142,148,149,150,151,158,159).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом 1 главою 29 книги третьої та главою 84 книги шостої Цивільного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_8 в шлюбі, зареєстрованому 17.11.1990р. Малиновським РАЦС м. Одеси, актовий запис №1190, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 (а.с.25).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2002р. ОСОБА_8 належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 45,0 кв.м. (а.с.23).

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2003р. були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.26).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_2, яка своєчасно прийняла спадщину, шляхом звернення до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було відмовлено у зв'язку з тим, що спірна квартира на час звернення належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 січня 2003р. (а.с.27-28).

На підставі розписки від 04 жовтня 2002р. та договору купівлі-продажу від 20 грудня 2002р. за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 січня 2003року ОСОБА_4 стала власником квартири АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_4 було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» (а.с.41).

Встановлено, що 21 травня 2003р. ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21травня 2003р. продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5. (а.с.29).

Право власності ОСОБА_9 21 травня 2003р. було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН».

14 червня 2003р. ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2003р. продав спірну квартиру ОСОБА_6 (а.с.30).

Право власності ОСОБА_6 16 липня 2003р. було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН».

21 жовтня 2003р. ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 21 жовтня 2003р. подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7. (а.с.31).

Право власності ОСОБА_7 13 листопада 2003р. було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН».

16 липня 2004р. ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 16 липня 2004р. подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3(а.с.32).

Право власності ОСОБА_3 13 серпня 2004року було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН».

Встановлено, що розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за № 1282/01-04 від 03 листопада 2003р. було узгоджено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 реконструкцію квартир за №№ 36,37, а також квартири АДРЕСА_1, загальною площею 162 кв.м. (а.с.35).

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за № 170/01-04 від 16 лютого 2005р. були внесені зміни в розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за № 1282/01-04 від 03 листопада 2003р., щодо надання згоди ОСОБА_7 на реконструкцію зазначених вище квартир, вже загальною площею 352,0 кв.м. (а.с.36).

11 червня 2009р. на підставі свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил було видане на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення аптеки (а.с.37).

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_8 до участі у справі була залучена його дружина ОСОБА_2, яка звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_10, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним, який був прийнятий судом до спільного розгляду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру було залишено без розгляду.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006р., ухваленим у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння у власність та визнання права власності на майно, позовні вимоги позивача задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 вересня 2007р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006р. скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2009 р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру було залишено без розгляду, у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння у власність та визнання права власності на майно відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2009р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від15 липня 2009р. в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру скасовано та справу направлено на новий розгляд, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння у власність та визнання права власності на майно залишено без змін.

В процесі нового судового розгляду ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними, визнання права власності на спадкове майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що спірна квартира вибула з володіння її чоловіка - ОСОБА_8 поза його волею на підставі розписки та договору, які він насправді не підписував. У подальшому спірна квартира була декілька разів відчужена за договорами купівлі-продажу та дарування, які вона просила визнати недійсними, оскільки останні не відповідають вимогам закону, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та витребувати квартиру від добросовісного набувача - ОСОБА_3

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2010р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру було залишено без розгляду.

Оскільки правові підстави належності спірної квартири на праві власності ОСОБА_4 були скасовані, то всі угоди, які були укладені у по дальшому щодо спірної квартири є нікчемними.

Встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2010р. були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_3

Визнано недійсними розписку від 04.10.2002р. та договір купівлі-продажу від 20 грудня 2002р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21.05.2003р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14.06.2003р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Визнано недійсним договір дарування від 21.10.2003р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Визнано недійсним договір дарування від 16.07.2004р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Витребувано у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та повернуто її у власність ОСОБА_2 (а.с.20-22).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2013р. зазначене судове рішення скасовано, та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с.44-45.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013р. рішення апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2013р. в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 20 грудня 2002р. недійсним скасоване, заочне Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2010р. в зазначеній частині залишено в силі. У решті рішення апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2013р. залишено без змін.

Зі змісту рішення апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2013року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013року вбачається, що спірна квартира, як об'єкт права власності не існує, оскільки внаслідок реконструкції перебудована і об'єднана із квартирами №№36,37 у зазначеному будинку, переобладнана у нежитлове приміщення із таким статусом.

Здійснення реконструкції, набуття статусу іншого об'єкта підтверджується свідоцтвом про право власності на нежитлові приміщення аптеки, виданого 11 червня 2009р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15 червня 2009р.

Отже, відповідно до діючого законодавства витребуванню в порядку віндикації підлягає індивідуально визначена річ, яка фізично існує на момент витребування.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч.1 ст.388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно зі ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст.215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно частин 1,2 ст.390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка не знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, згідно ст. 393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки позивачка не може витребувати в натурі спірну квартиру, то вона має право на відшкодування її вартості.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна вартість квартири АДРЕСА_1 на час звернення до суду складає 361118,00 грн., що за курсом НБУ на дату оцінки складає 30825 доларів США (а.с. 53-70).

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Судовий збір у справі складає 3611,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 386, 387, 388, 1268, 1280 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування грошової компенсації вартості квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості майна в розмірі 361118 (триста шістдесят одна тисяча сто вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3611 (три тисячі шістсот одинадцять) гривень 18 копійок.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М.Сегеда

06.01.15