1Справа № 335/7986/15-ц 2/335/1943/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» вересня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Апаллонової Ю.В.

при секретарі Кудряшовій Ю.І.

за участю представника позивача: Зирянової В,А.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ:

120.08.2015 року Позивач ПАТ „Укрсоцбанк" звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.02.2007 року між АКБ „Укрсоцбанк" правонаступником котрого є ПАТ „Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 був укладений Договір кредиту № 019М/07.Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 25417 доларів США, зі сплатою зі сплатою 13 процентів річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів в терміни згідно Графіку погашення, який міститься у Додатку 1 до Кредитного договору і є його невід'ємною складовою частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.02.2017 року.

21.08.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту № 019М/07 від 13.02.2007 року згідно із якою Сторони домовились, викласти п. 1.1. Кредитного договору в наступній редакції:

1.1. Кредитор зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 25 417(двадцять п'ять тисяч чотириста сімнадцять) доларів США 00 центів, зі сплатою 14,5 процентів річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів в терміни згідно Графіку погашення, який міститься у Додатку 1 до Кредитного договору і є його невід'ємною складовою частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.02.2017 року».

10.02.2009 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту № 019М/07 від 13.02.2007 року (надалі - Додаткова угода2), згідно якої Додаток 1 до Кредитного договору викладено в новій редакції (копія додається) та доповнено статтю 3 Кредитного договору п. 3.3.17 у наступній редакції:

«п. 3.3.17. У випадках невиконання зобов'язань за Договором кредиту № 021М/07 від 13.02.2007 р. забезпеченням за яким виступає нежиле приміщення , яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Мала, буд. З, прим. 469, загальною площею 140,8 кв.м., достроково погасити заборгованість за цим Договором включаючи проценти, комісії тощо».

Умови щодо сплати кредиту та відсотків в строк передбачений Договором кредиту не виконуються відповідачем.

Позивач просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором кредиту № 019М/07 від 13.02.2007 р. у розмірі 32 716,63 (тридцять дві тисячі сімсот шістнадцять) доларів США 63 центів ( у т.ч. заборгованість за кредитом - 20 016,41 доларів США, заборгованість за відсотками - 7 236,41 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 3 367,82 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 2095,99 доларів США)., а також судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Щодо заяви про застосування строків позовної давності не погодився, зазначаючи що дійсно останній платіж відповідачем зроблено 02.09.2009 року, однак договір діє до 10.02.2017 року, отже немає підстав для застосування позовної давності.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, подав суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на ті обставини, що останній платіж відповідачем внесено у лютому 2009 року, а з позовом банк звернувся лише у серпні 2015 року, а відтак, позивач пропустив строк звернення до суду із позовом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Судом встановлено і матеріалами справи доведено, що 13.02.2007 року між АКБ „Укрсоцбанк" правонаступником котрого є ПАТ „Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 був укладений Договір кредиту № 019М/07.

Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 25417 доларів США, зі сплатою зі сплатою 13 процентів річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів в терміни згідно Графіку погашення, який міститься у Додатку 1 до Кредитного договору і є його невід'ємною складовою частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.02.2017 року.

Кредит було надано на купівлю об'єкту нерухомості (п. 1.2. Кредитного договору).

21.08.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту № 019М/07 від 13.02.2007 року згідно із якою Сторони домовились, викласти п. 1.1. Кредитного договору в наступній редакції:

1.1. Кредитор зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 25 417(двадцять п'ять тисяч чотириста сімнадцять) доларів США 00 центів, зі сплатою 14,5 процентів річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів в терміни згідно Графіку погашення, який міститься у Додатку 1 до Кредитного договору і є його невід'ємною складовою частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.02.2017 року».

10.02.2009 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту № 019М/07 від 13.02.2007 року (надалі - Додаткова угода2), згідно якої Додаток 1 до Кредитного договору викладено в новій редакції (копія додається) та доповнено статтю 3 Кредитного договору п. 3.3.17 у наступній редакції:

«п. 3.3.17. У випадках невиконання зобов'язань за Договором кредиту № 021М/07 від 13.02.2007 р. забезпеченням за яким виступає нежиле приміщення , яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Мала, буд. З, прим. 469, загальною площею 140,8 кв.м., достроково погасити заборгованість за цим Договором включаючи проценти, комісії тощо».

Відповідно до п. 3.3.4 Кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалась сплачувати Банку платежі в рахунок погашення Кредиту та нарахованих процентів, в строки та в розмірі передбачені п.п. 1.1., 2.5 Кредитного договору та графіком.

Відповідно до п. 3.3.6 Кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі суму Кредиту в строк, визначений п. 1.1 Кредитного договору.

Відповідно до п. 3.3.16 Кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалась достроково повернути Кредит, нараховані сплатити нараховані проценти та можливі штрафні санкції у випадках визначених п.п. 2.9.3, 3.2.4, 4.5, 5.4 Кредитного договору.

Згідно умов п. 4.2. Кредитного договору у разі прострочення Позичальником строків платежів в рахунок погашення Кредиту та нарахованих процентів згідно Графіку, та визначених у п.п. 1.1., 2.5., 2.9.3., 3.2.4., 3.3.4., 3.3.6., 4.5., 5.4 Кредитного договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 1 (один) процент в валюті кредиту, вказаний в п. 1.1.Кредитного договору, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за Кредитним договором.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, у зв'язку з чим станом на станом на 31.03.2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком становить 32 716,63 доларів США 63 центів, що в еквіваленті становить 766 963,67 гривні 67 копійок (курс НБУ Долар США станом на 3.2015 р. - 23,4426 грн.), та складається з: Сума заборгованості за кредитом - 20 016,41 доларів США 41 цент, що в еквіваленті становить 469 237,19 гривень 19 копійок; Сума заборгованості за відсотками - 7 236,41 доларів США 41 цент, що в еквіваленті становить 169640,50 гривень, 50 копійок;Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3367,82 доларів США 82 цента, що в еквіваленті становить 78950,46 гривень, 46 копійок;Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2095,99 доларів США 99 центів, що в еквіваленті становить 49135,51 гривень,51 копійка.

28.09.2015 року представником відповідача надані суду письмові заперечення проти позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк». Доводи відповідача полягають в тому, що у даному спорі повинні бути застосовані строки позовної давності, що є підставою для відмови у позові.У заяві відповідач виклав свої заперечення проти позовних вимог позивача, мотивуючи це пропуском трирічного строку на звернення до суду із позовом, із посиланням на відповідні норми цивільного законодавства. Вказану заяву відповідач в особі представника підтримав у судовому засіданні. Тому суд при вирішенні справи по суті виходить із того, що відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.

Так, Пунктом 4.5 Договору Кредиту сторони обумовили, що у разі невиконання позичальником обов'язків, визначених пп. 3.3.2 - 3.3.15 цього договору, порушення позичальником або третьою особою, з якою укладеного договір забезпечення виконання зобовязання, умови договорів визначені у п. 1.3 цього Договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та відповідно позичальник зобов'язаний не пізніше наступного дня за днем порушення зобовязання, погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції .

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому в 2008-2009 рр. сторонами укладались додаткові угоди до кредитного договору, за змістом яких змінювалася процентна ставка, а кінцевий термін повернення заборгованості до 10.02.2017 року, графік погашення кредиту (до 10 числа кожного місяця) не змінювався.

Відповідач допустив неналежне виконання своїх обов'язків, передбачених пп. 3.3.7 - 3.3.17 кредитного договору, оскільки з 11 лютого 2009 року допустив прострочку щомісячних платежів(останній платіж здійснений 02 лютого 2009 року (а.с.5зв ) та не сплатив кредит та проценти за користування ним відповідно до умов договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість 31.03.2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком становить 32 716,63 доларів США 63 центів, що в еквіваленті становить 766 963,67 гривні 67 копійок (курс НБУ Долар США станом на 3.2015 р. - 23,4426 грн.), та складається з: Сума заборгованості за кредитом - 20 016,41 доларів США 41 цент, що в еквіваленті становить 469 237,19 гривень 19 копійок; Сума заборгованості за відсотками - 7 236,41 доларів США 41 цент, що в еквіваленті становить 169640,50 гривень, 50 копійок; Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3367,82 доларів США 82 цента, що в еквіваленті становить 78950,46 гривень, 46 копійок; Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2095,99 доларів США 99 центів, що в еквіваленті становить 49135,51 гривень 51 копійка..

Так, згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд бере до уваги позицію Верховного Суду України, висловлену на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 вересня 2014 року (при розгляді справи № 6-103цс14), предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В силу вимог статті 360-7 ЦПК України позиції, висловлені Верховним судом України, є обов'язковими для всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частини 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви в якості письмового доказу представником позивача, видно, що останній платіж за вказаним договором було здійснено 02.02.2009 року, що визнано сторонами у судовому засіданні.(а.с.5зв).

У відповідності до п. 4.5 Договору кредиту сторін обов'язок відповідача погасити кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти та штрафні санкції, тобто 11 лютого 2009 року, оскільки останній платіж був здійснений відповідачем 02 лютого 2009 року, строк внесення чергового платежу 10 березня 2009 року, тобто, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Зазначений у п. 4.5 договору обов'язок - дострокового повернення кредиту та сплати процентів позичальником виконаний не був, а відтак відповідно до умов договору з 11 лютого 2009 року - наступного дня після порушення боржником зобов'язання, визначеного п. 4.5 кредитного договору, у позивача виникло право звернення до суду для захисту порушеного права, проте з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся лише 12 серпня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності (а.с.2)

Згідно частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що відповідачем було заявлено письмово про застосування позовної давності - до ухвалення судового рішення. На думку відповідача, саме з цієї дати позивач нарахував на прострочену заборгованість відсотки, що видно з розрахунку, наданого позивачем. Оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду лише 12.08.2015 року, в задоволенні позову слід відмовити .

Позивач посилається на те, що у даному випадку позивачем не пропущене строк позовної давності, оскільки відповідно до положень ст. 1050 ЦК України у разі допущеного позичальником прострочення повернення чергової частини кредиту банк протягом всього часу дії кредитного договору має право вимагати дострокового повернення кредиту, однак з цим суд не погоджується, зважаючи на те, що з урахуванням цих положень закону сторони у п 4.5 договору визначили строк виникнення у позичальника обов'язку достроково повернути кредит у повному обсязі, і відповідно - право банку достроково отримати кредитні кошти, тобто фактично встановили новий строк дії кредитного договору, отже з часу не виконання позичальником зобов'язання повернення кредиту в повному обсязі у строк, встановлений п. 4.5 договору, відповідно до положень ст. 261 ч. 1 ЦК України починається перебіг строку позовної давності.

Така позиція представника відповідача не відповідає обставинам справи та суперечить позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 19 березня 2014 року в справі № 6-20цс14. В цій постанові вказано:

«Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору (пунктами 3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як установлено судами попередніх інстанцій, відповідач перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 10 січня 2006 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до неї 25 березня 2013 року.

У зв'язку з наведеним висновок суду про початок перебігу позовної давності з 27 грудня 2010 року - з визначеної судом дати закінчення дії кредитного договору - та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу».

Посилання представника банку на те, 18.03.2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про усунення порушення зобовязання, безпідставне, оскільки дана обставина не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки зазначені дії позивачем були вчинені після закінчення строку позовної давності.

В даній справі початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, а саме, з 11.02.209 року - коли вперше з'явилася прострочена заборгованість та банком було нараховано на прострочену заборгованість відсотки (а. с. 6 зв.).

Оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав 12.08.2015 року, з пропуском строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності не звертався, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності не надавав, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку із заявою відповідача про застосування позовної давності.

Враховуючи ті обставини, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В. Апаллонова