Справа №442/5649/15-ц
Провадження №2/442/1946/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 на стороні відповідача , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання, факту прийняття спадщини, визнання права власності на грошовий вклад в порядку спадкування за законом , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та факту прийняття ОСОБА_5 спадщини в порядку спадкування за законом на грошовий вклад в розмірі 31014 грн. з нарахованими відсотками, що знаходиться в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», рахунок №8153, відкритий на імя ОСОБА_6, за договором №003-13112-091014 від 09.10.2014 року, та грошовий вклад в розмірі 28300,63 грн. з нарахованими відсотками, що знаходиться в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», рахунок №3361, відкритий на імя ОСОБА_6, за договором №001-13112-201014 від 20.10.2014 року; з визнанням права власності на такі грошові вклади в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_7 ОСОБА_8, померлої 09.04.2015 року. В обґрунтування позову, покликається на те, що 09.04.2015 року померла його тітка ОСОБА_9 в м. Стебник Дрогобицького району. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира №17, по вул. Грушевського, 8, м. Стебник та грошовий вклад 28300,63 грн., який розміщений в ПАТ «Дельта Банк» на рахунку №3361 та грошовий вклад в розмірі 31014,00 грн., який розміщений в ПАТ «Дельта Банк» на рахунку №8153. За життя ОСОБА_9, 09.10.2014 року уклала з ПАТ «Дельта банк» Договір №003-13112-091014 банківського вкладу депозит) «Найкращий для пенсіонерів». З копії Договору вбачається, що розмір вкладу (депозит) становить 31014,00 грн., з процентною ставкою в розмірі 22,25 % річних, строком до 07.04.2015 року. Також, 10.10.2014 року уклала з ПАТ «Дельта банк» Договір №001-13112-201014 банківського вкладу (депозит) «Найкраща пропозиція». Копії Договору вбачається, що розмір вкладу (депозит) становить 28300,63 грн. з процентною ставкою в розмірі 13 % річних, строком до 18.04.2015 року.

Разом з тим, покійна залишила заповіт. Інших спадкоємців не має. За життя тітки він мав доручення від матері на розпорядження банківським вкладом. Вважає, що спадщину прийняв фактично, тому, що договір, який уклала його тітка з ПАТ «Дельта банк» знаходиться у нього.

Крім цього, через незадовільний стан здоровя тітка потребувала сторонньої допомоги і тому він був змушений проживати разом з нею у квартирі №17, по вул. Грушевського в будинку №8, в м. Стебнику. Протягом останніх років, він проживав спільно з нині покійною, яка постійно знаходилась у тяжкому фізичному стані у звязку з проблемами здоровя і потребувала постійного догляду. За свої кошти він придбавав ліки та інші засоби необхідні для покращення стану його тітки. Також він оплачував витрати на комунальні послуги та квартирну плату, оскільки пенсії не вистачало на покриття всіх необхідних витрат. Такий догляд здійснював до моменту її смерті.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_10 ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, яку просили задоволити. Разом з тим, позивач додатково пояснив, тривалий час проживав з покійною, доглядав за нею і її чоловіком з 1975 року. До ліквідатора банку з метою отримання вкладів не звертався. Не має письмових доказів того, що він є племінником для ОСОБА_4-Х.М..

Представник відповідача ОСОБА_12 проти позову заперечила, з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов. Зокрема наголосила, що відсутні правові підстави для встановлення факту проживання однією сім»єю. Також не надано доказів звернення позивача до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Разом з тим, відсутні будь-які докази на підтвердження родинних відносин позивача із спадкодавцем, що вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Матеріалами справи лише підтверджено факт реєстрації позивача за місцем проживання покійної, 03.04.2015 року, що не підпадає під вимоги ст. 1264 ЦК України, необхідність проживання не менше пяти років з часу відкриття спадщини. Також з матеріалів справи не вбачається, що покійна потребувала сторонньої допомоги та догляду. Навпаки факт, відкриття в квітні 2014 року покійною вкладу в банківській установі на суму 58 314 грн. спростовує твердження позивача та доводить те, що покійна не потребувала матеріальної допомоги. Звертає увагу, що відсутні докази факту надання позивачем покійній ОСОБА_4-Х.М. матеріальної допомоги, придбання ліків, сплати комунальних платежів, допомоги по господарству та догляду за нею. Просила у позові відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_13 проти позову не заперечила, пояснивши, що вона є рідною племінницею для покійної ОСОБА_4-Х.М., так як її мати та покійна були рідними сестрами. Позивач доглядав та піклувався про ОСОБА_4-Х.М.. Вона можливо має намір скористатися правом на спадкування після смерті ОСОБА_4-Х.М..

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2 на розгляд справи не зявилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, відносно задоволення позову, покладається на думку суду.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Як стверджується матеріалами справи, що 09.04.2015 року померла ОСОБА_9, про що свідчить свідоцтво про смерть від 10.04.2015 року серії І-СГ №387226, видане виконавчим комітетом Стебницької міської ради м. Дрогобича Львівської області (а.с.6).

Так, за життя, 13.03.1997 року, покійна склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори ОСОБА_14 на належну їй на праві особистої власності квартиру №17, яка розташована в м. Стебнику по вул. Грушевського, 8, Львівської області в користь ОСОБА_5. Цим заповітом вона вказала, що скасовує раніше складений від її імені заповіт на користь ОСОБА_15 (а.с.6- зворот).

Судом встановлено, що спадщину за таким заповітом позивач не оформив, спростування такому не надано.

18.10.2015 року приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_16 листом №199/02-14, повідомила ОСОБА_5 на його заяву про те, що так як він як спадкоємець за законом, зазначив про спадкове майно, до якого включив грошові кошти, про не надав доказів родинних та інших відносин з спадкодавцем. Таким чином, нотаріус не має підстав для видачі свідоцтва про право за законом на грошові вклади.

Так, 09.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір №003-13112-091014 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для пенсіонерів» в розмірі 31014 грн. із строком дії 07.04.2015 року (а.с.3).

Також, 20.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір №003-13112-201014 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» в розмірі 28300,63 грн. із строком дії 18.04.2015 року (а.с.4).

Оригінали договорів оглянуті у судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно роз'яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року, передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті.

У відповідності до вимог статей 1222, 1258 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених ст. 1259 ЦК України.

Однак, позивачем не зазначено про те до якої черги спадкоємців він себе відносить та не надано жодних письмових документів, як підтверджували факт його родинних відносин з спадкодавцем, що фактично його позбавляє на право звернення з даним позовом.

Разом з тим, ймовірним спадкоємцем ОСОБА_6, яка не заявила відмову від спадщини є третя особа у справі ОСОБА_3, яка є рідною племінницею спадкодавця, адже матір ОСОБА_3 ОСОБА_17 -ОСОБА_18, була рідною сестрою для спадкодавця ОСОБА_6, що сторонами не оспорюється. А також третя особа ОСОБА_2, яка не надала суду докази своїх родинних відносин із спадкодавцем.

Стаття 1272 ЦК України визначає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що на день своєї смерті ОСОБА_6 М-Х.М. була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею проживав ОСОБА_1 (довідка дочірнього підприємства «Стебниккомунсервіс» від 26.06.2015 року №2104 -а.с.5), однак в такій довідці не зазначено з якого часу він проживав.

Так, відповідно до довідки, виданою Стебницькою міською лікарнею 02.04.2015 року №215, ОСОБА_7 хворіла кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, 3 ст. ризик, деформуючий остеосклероз з порушенням функції великих суглобів, і потребує стороннього догляду (а.с.29), однак в такій довідці не зазначено з якого часу ОСОБА_4 хворіє та потребує сторонньої допомоги.

Згідно з п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року також передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свідок ОСОБА_19 суду дала покази про те, що вона була сусідкою для покійної ОСОБА_4-Х.М. ОСОБА_1, який був для неї племінником, протягом останніх 5 років допомагав ОСОБА_4-Х.М., ніхто крім нього її не доглядав.

Свідок ОСОБА_20 суду дала покази про те, що знайома для позивача. ОСОБА_1 проживав з покійною ОСОБА_4-Х.М., доглядав за нею.

Окрім того, як встановлено, родинні відносини позивача з ОСОБА_4-Х.М. не доведені, щоб в свою чергу давало йому право звертатись з обґрунтованою вимогою як спадкоємця певної черги, про що також не зазначено в позові, про встановлення факту постійного проживання постійно разом із спадкодавцем, враховуючи те, що він має свою сім»ю, яка проживає за іншою адресою, та не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини.

У випадку, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦПК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, право вибору способу захисту належить виключно позивачу. Згідно з ч.2 ст. ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення в цілому, оскільки позивач на час розгляду справи не подав доказів родинних відносин із спадкодавцем, черги спадкування, від чого б залежав факт постійного проживання з спадкодавцем, за доведеності, з урахуванням того, що є інші спадкоємці, зокрема ОСОБА_3, яка не відмовилась від спадщини, і як наслідок визнання права власності на спадкове майно, оскільки позивач за умови дотримання вимог норм, які регулюють спадкові правовідносини, фактично не позбавляється можливість отримати свідоцтво про право на спадщину в передбаченому законом порядку, зокрема нотаріальному..

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 на стороні відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та факту прийняття ОСОБА_5 спадщини в порядку спадкування за законом на грошовий вклад в розмірі 31014 грн. з нарахованими відсотками, що знаходиться в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», рахунок №8153, відкритий на імя ОСОБА_6, за договором №003-13112-091014 від 09.10.2014 року, та грошовий вклад в розмірі 28300,63 грн. з нарахованими відсотками, що знаходиться в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», рахунок №3361, відкритий на імя ОСОБА_6, за договором №001-13112-201014 від 20.10.2014 року; з визнанням права власності на такі грошові вклади в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_7 ОСОБА_8, померлої 09.04.2015 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя А.П. Івасівка

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.12.2015 року.