Справа №589/3327/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шпак З. П.
Номер провадження 22-ц/788/1857/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
УХВАЛА

29 вересня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Шосткинського міськрайонного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, третя особа - слідчий Шосткинського міськрайонного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області Ходькова Юлія Олександрівна, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області з позовом про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., заподіяної йому бездіяльністю Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області щодо розслідування кримінальної справи за його заявою про невиплату заробітної плати ТОВ «Нафта».

Ухвалою судді Шосткинського міськрайсуду від 17 липня 2015 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв'язку з тим, що позивач не вказав обставин і доказів на підтвердження своїх вимог, перелік яких закріплено у Законі «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також не виклав обставин на обгрунтування вимог до кожного відповідача.

Ухвалою від 10 серпня 2015 року заяву із зазначених вище підстав визнано неподаною і повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу від 10 серпня 2015 року скасувати, відкрити провадження у справі і ухвалити у ній рішення.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволення з таких мотивів.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року та набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зокрема, унормовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

На національному рівні право особи на судовий захист і звернення до суду гарантоване Конституцією України (ст. 55) і закріплене як у ст. 3 ЦПК України так і інших нормативно-правових актах держави.

У даному ж випадку суд на стадії відкриття провадження у справі не у повній мірі врахував наведені вище правові норми, внаслідок чого права позивача на вільний доступ до правосуддя та судовий захист потрапили під загрозу.

Так, залишаючи заяву без руху, а потім повертаючи її, суд не врахував, що відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України вона, як видно з її змісту, містить, поряд із іншим, чіткий зміст позовних вимог щодо кожного відповідача, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та зазначення доказів з долученням їх до заяви.

Зокрема, свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відділ міліції не виконує покладений на нього обов'язок щодо розкриття злочину у встановлений законом строк, порушуючи при цьому норми Конституції, КПК України та інших нормативно-правових актів держави, унаслідок чого він поніс значні втрати майнового та немайнового характеру.

Крім того, як на нормативну підставу своїх вимог позивач послався на ст. ст. 1173, 1174 та 1176 ЦК України.

Поряд із цим, суд зажадав від позивача вказати на докази відповідно до спеціального закону, на який ОСОБА_3 взагалі не посилався при обґрунтуванні своїх вимог.

Таким чином, суд фактично вдався до часткової зміни підстави позову тоді як згідно зі ст. 31 ЦПК це є виключним правом позивача, яке він може реалізувати на основі диспозитивного принципу, закріпленого у ст. 11 ЦПК України.

З огляду на викладене оскаржувану ухвалу не можна вважати законною, тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК вона підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки до компетенції апеляційних судів віднесено лише розгляд апеляційний скарг на рішення судів першої інстанції, - апеляційну скаргу ОСОБА_3 у частині відкриття провадження у справі та ухвалення рішення задоволено бути не може.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 315 ЦПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -