АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8960/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1380/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

при секретарі: Рибак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Полтавагаз» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 у якому вказав, що останній перебуває у договірних відносинах з ПАТ «Полтавагаз», згідно чого на даного абонента відкрито особистий рахунок НОМЕР_2для здійснення оплати та видано розрахункову книжку.

Відповідач належним чином покладені на нього обов'язки не виконує, в зв'язку з чим станом на 01.12.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 389 грн.13 коп. ПАТ «Полтавагаз» просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 389,13 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» заборгованість за послуги газопостачання в сумі 115 грн. 13 коп. та судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп., а всього 344 грн.53 коп.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_2, вважає, що рішення суду є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповно з'ясовано судом обставини справи, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює нележність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на піставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, які надавались йому Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» відповідно до «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999р.

За правилами ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Заборгованість за спожитий природний газ у ОСОБА_2 виникла з грудня 2001 року по 01.12.2013 року, що підтверджує роздруківка з особистого рахунку (а.с.6-7).

Відповідачем ОСОБА_2 за вказаний період часу було сплачено борг в сумі 274 грн., про що свідчить копія розрахункової книжки з особистим кодом споживача та банківські квитанції про сплату послуг за газопостачання ( а.с.46-56).

При цьому, за період часу з грудня 2001 року по грудень 2010 року споживачем не було сплачено жодних коштів у погашення боргу.

З лютого 2011 року, ОСОБА_2 сплачував поточні платежі за спожитий природний газ за січень 2011 року та послідуючі місяці.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив з того, що відповідач не здійснював оплату за наданий природний газ в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 389, 13 гривень, що підлягає стягненню з урахуванням сплаченої боржником коштів в сумі 274 гривні, тобто 115,13 гривні.

При цьому, суд відмовився задовольнити заяву відповідача про застосування строку позовної давності до вказаних вимог, пославшись на те, що останній 04.02.2011 року провів оплату за використання природного газу за січень 2011 року, чим було перервано строк позовної давності, що суперечить матеріалам справи та відповідним нормам матеріального права.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки, штрафу.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Її початок пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 252-255 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

В матеріалах справи мається заява відповідача щодо застосування до позовних вимог ВАТ « Полтавагаз» трирічного строку позовної давності ( а.с.87).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у серпні 2012 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій прохав стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 369, 93 гривень.

17.08.2012 року суддею Київського районного суду міста Полтави Васильєвою Л.М. було видано судовий наказ (а.с. 9), який 05.11.2013 року за заявою ОСОБА_3 було скасовано у судовому порядку ( а.с. 8). Після отримання ухвали суду 23.12.2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Враховуючи наведені обставини видачі та скасування судового наказу, колегія суддів вважає, що строк на пред»явлення позовних вимог щодо стягнення заборгованості переривався, у зв»язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка виникла, починаючи з липня 2009 року ( в межах трирічного строку позовної давності на момент подачі заяви про видачу судового наказу) по листопад 2013 року включно.

Отже, з відповідача належить стягнути несплачену заборгованість у межах строків позовної давності з серпня 2009 року по грудень 2013 року, що становить: 389, 13 грн. - 256,68 = 132, 45 гривні, а також судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Таким чином, рішення суду першої інстанції належить скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в межах трирічного строку позовної давності з урахуванням переривання цього строку в результаті видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 311, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» заборгованість за послуги газопостачання в сумі 132 грн. 45 коп. та судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп., а всього 361 грн.53 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис)Ю.М. Винниченко

Судді: (підпис) Карпушин Г.Л. (підпис) Абрамов П.С.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.М.Винниченко