Справа № 161/5554/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1031/15 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) солідарно з основним боржником ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитну заборгованість у розмірі 57952 швейцарських франків 92 сантими та 3322 грн. 15 коп. - заборгованість по сплаті пені згідно договору про надання споживчого кредиту № 1 від 19.02.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) солідарно з основним боржником ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитну заборгованість у розмірі 57952 швейцарських франків 92 сантими та 3322 грн. 15 коп. - заборгованість по сплаті пені згідно договору про надання споживчого кредиту № 1 від 19.02.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) солідарно з основним боржником ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитну заборгованість у розмірі 57952 швейцарських франків 92 сантими та 3322 грн. 15 коп. - заборгованість по сплаті пені згідно договору про надання споживчого кредиту № 1 від 19.02.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 913 грн. 50 коп. з кожного витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що допущено невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

У судове засідання сторони та їх представники, будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, не з'явилися, а представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.02.2007 року між АКІБ (на даний час - ПАТ) «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1, а 23.02.2010 року укладено додаткову угоду № 1 до цього кредитного договору, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 64974 швейцарських франків з терміном повернення кредиту не пізніше 18.02.2028 року, з визначенням відповідного розміру відсотків, штрафних санкцій та встановленням графіку повернення кредиту (а.с.6-15).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 19.02.2007 року було укладено окремі договори поруки відповідно № 1/1 № 1/2 № 1/3, а 23.02.2010 року додаткові угоди № 1 до цих договорів поруки, за умовами яких останні зобов'язалися перед позивачем відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли за кредитним договором (а.с.16-27).

Згідно п.1.3.1. кредитного договору за використання кредитних коштів процентна ставка встановлюється у розмірі 7,99 % річних (а.с.7).

Пунктом 5.5. цього договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору (а.с.10).

Відповідно до п.7.1. кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню (а.с.10).

У відповідності з п.п.1.3., 1.4. договорів поруки поручитель (кожен зокрема) солідарно відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (а.с.16, 18, 20).

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору від 19.02.2007 року, що виразилося у несвоєчасному поверненні отриманих у банку грошових коштів.

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 27.10.2014 року становить 57952,92 швейцарських франків /тіло кредиту, проценти, комісія/ та 3322,15 грн. /пеня/ (а.с.28-35, 36).

Виходячи з викладеного, кредитор мав право вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителів, а суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Покликання апелянта на те, що позичальник при підписанні договору неналежним чином не була ознайомлена з його умовами, а згодом виявила ряд порушень в його змісті; що позичальник не одержувала кредитні кошти; що не бажаючи отримати кредит у швейцарських франках позичальник відкрила договір на рахунок у франках, тобто у французьких франках - не заслуговують на увагу, оскільки у даній справі предметом розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором, а не визнання цього договору недійсним чи неукладеним.

Крім того, зазначені обставини уже були предметами доказування та перевірки при розгляді судами позовів ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору удаваним та внесення змін до договору; про визнання кредитного договору недійсним; про визнання невиконаними основних пунктів кредитного договору та його розірвання, у задоволенні яких відмовлено. Судові рішення по зазначених справах набрали законної сили.

А відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства щодо обов'язкового повідомлення судом усіх осіб, які беруть участь у справі про день та годину її розгляду, відповідно до вимог п.6 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України із відповідачів в дохід держави підлягають стягненню понесені витрати у розмірі 180 грн. (по 60 грн. з кожного), пов'язані з публікацією в пресі оголошення про їх виклик, оскільки за зазначеними в матеріалах справи та в апеляційній скарзі адресами їх знаходження останні судові повістки не отримували.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дохід держави по 60 грн. (шістдесят грн.) з кожного витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про їх виклик.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді