У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Попович О.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання розписки недійсною, визнання усного правочину дійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просили визнати недійсною розписку від 01 вересня 2008 року про одержання ОСОБА_4 від нього коштів в сумі 151 500 грн., що було еквівалентно 30 000 доларам США на час отримання грошей, на строк до 28 лютого 2009 року із сплатою відсотків в розмірі 6 % річних. Посилались на те, що жодних коштів за цим договором від відповідача ОСОБА_4 не отримував, наміру створювати будь-які правові наслідки за цим договором у нього не було. Вказані кошти були внесені ОСОБА_6 як вклад у спільну діяльність за тристороннім договором простого товариства від 13 березня 2008 року. Оскільки

ОСОБА_6 мав намір розірвати договір простого товариства,

25 серпня 2010 року в усній формі вони з ним погодили, що повернуть йому кошти частинами, та виконали цей обов'язок на загальну суму

22 100 доларів США.

Просили визнати розписку від 1 вересня 2008 року недійсною через з підстав безгрошовості, а усний правочин від 25 серпня 2010 року - дійсним.

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовував тим, що на виконання умов пункту 3.3.1 договору простого товариства від 13 березня 2008 року ним було внесено 30 000 доларів США. 23 серпня 2011 року ним було направлено відповідачам як учасникам товариства претензію про намір в односторонньому порядку розірвати договір простого товариства з проханням повернути вкладені ним грошові кошти, а також доходу, отриманого від спільної діяльності відповідно до умов договору. За вказаними зобов'язаннями відповідачі частково повернули йому кошти в загальній сумі 6 000 доларів США, тобто, залишок складає

24 000 доларів США, що еквівалентно 284 397,05 грн., які він просив стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, за договором позики від 1 вересня 2008 року ОСОБА_4 отримав у нього в борг 37 000 доларів США на строк до 28 лютого 2009 року із сплатою 6% на місяць за користування коштами, тому просив стягнути з нього вказану суму боргу у розмірі 37 000 доларів США та 48 097,97 доларів США нарахованих відсотків за період з 1 вересня 2008 року по 21 червня 2010 року, а всього - 62 997,97 доларів США, що еквівалентно 746 518,20 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня

2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь

ОСОБА_6 заборгованість за договором простого товариства у розмірі 24 000 доларів США, що станом на 23 червня 2014 року за курсом НБУ еквівалентно 284 397,05 грн., та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., а всього - 288 051,05 грн. Також стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованість за позикою у розмірі 62 997,97 доларів США, що станом на 23 червня 2014 року за курсом НБУ еквівалентно

746 518,20 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року скасовано в частині стягнення солідарно ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором простого товариства у розмірі 24 000,00 доларів США Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати в частині відмови у задоволенні його позову про визнання недійсною розписки та дійною усної угоди та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився й апеляційний суд, вірно виходив з того, що розписка ОСОБА_4 від 01 вересня 2008 року є підтвердженням укладення між сторонами договору позики, цей договір є реальним, що підтверджено матеріалами справи. Крім того. ОСОБА_4 не заперечував часткового погашення боргу. Доказів того, що договір мав безгрошовий характер, матеріали справи не містять, а тому суди дійшли вірного висновку про те, підстав вважати оспорюваний договір позики від 1 вересня 2008 року є недійсним, немає, та стягнули заборгованість у визначено розмірі з урахуванням сплачених сум.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення в частині вирішення позову ОСОБА_4 ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги стосуються переоцінки доказів у справі та цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович

В.М. Коротун

А.В. Маляренко