У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Чужі Ю.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2014 року по справі за первісним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, витребування майна з чужого володіння та визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, в якому просили: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 грудня 2013 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_3, зареєстроване в реєстрі за № 1725; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 грудня 2013 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі за № 1724; - витребувати від ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадкове майно, що залищилось після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартиру АДРЕСА_1; - визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/2 частину нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; - визнати за ОСОБА_5.право приватної власності на 1/2 частину нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дід ОСОБА_11. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_10. Зазначають, що в порядку ст.1266 ЦК України являються спадкоємцями першої черги за правом представлення на майно, яке залишилося після смерті діда, ОСОБА_10, оскільки батько позивачів - ОСОБА_13 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до відкриття вищевказаної спадщини. Спадщину, що відкрилася після смерті діда, позивачі прийняли шляхом подання у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу. Разом з тим, про своє бажання прийняти спадщину заявили сестри спадкодавця, відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (які є спадкоємцями другої черги), а також племінниця спадкодавця, донька ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка в силу змісту ч.3 ст.1266 ЦК України, за наявності живої матері, взагалі не відноситься до кола спадкоємців по закону. Після відкриття спадщини ОСОБА_7 вилучила та зберігала в себе правовстановлюючі документи на майно, належне спадкодавцю, а також ключі від АДРЕСА_1, у зв'язку з чим у позивачів виникли перешкоди в оформленні своїх спадкових прав. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та, зловживаючи довірою останньої, 18.12.2013 отримали на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2 частці за кожною з них (зареєстровані в реєстрі за №1724 та №1725). 19 грудня 2013 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 (в якості продавців) та ОСОБА_6 (в якості покупця) укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №1729. 20 грудня 2013 року між ОСОБА_6 (в якості продавця) та ОСОБА_1 (в якості покупця) укладено договір купівлі-продажу вказаної вище квартири, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 1732. 12 березня 2014 року, бажаючи оформити своє право на спадкове майно, позивачі звернулися із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, однак отримали відмову з посиланням на те, що вони були усунуті від права на спадщину за законом на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року. Проте станом на день видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за законом зазначене рішення суду було скасоване Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013. Таким чином, позивачі вважають, що оскаржувальні свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2013 є такими, що видані не на тих осіб, право власності позивачів на спадкове майно порушено, та майно підлягає до витребування із чужого володіння.

У липні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_14, подали зустрічний позов, в якому, посилаючись на положення абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України, просили усунути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на спадкування за померлим ОСОБА_10, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця (а.с.135-137)..

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 11.08.2014 позови об'єднані в одне провадження (а.с.145).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2014 року первісний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено: - визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 грудня 2013 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_3, зареєстроване в реєстрі за № 1725; - визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 грудня 2013 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі за № 1724; - витребувано від ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадкове майно, що залищилось після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартиру АДРЕСА_1; - визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право приватної власності на 1/2 частину нерухомого майна за кожним - квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування - відмовлено. Стягнуто з відповідачів за первісним позовом судовий збір - по 228, 57 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_1, апелянт просить рішення суду в частині витребування квартири АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні цієї вимоги відмовити.

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, апелянти просять рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянтів, представника ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_7 та показання свідка ОСОБА_15, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26 липня 2012 року (т. 1 а.с. 16).

Після його смерті відкрилася спадщина - зокрема, на нерухоме майно - а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належала йому на праві приватної власності.

Встановлено, що позивачі за первісним позовом є спадкоємцями першої черги за законом за правом представлення - їх батько, ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., був усиновлений ОСОБА_10 згідно рішення виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 09.02.1973, про що зроблено актовий запис № 1 від 27.02.1993 (т. 1 а.с.13-15, т. 2 а.с.3-5).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрами спадкодавця, а отже є спадкоємцями другої черги.

Постановою приватного нотаріуса №32 від 14.04.2014 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки набрало законної сили рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року, яким ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунено від права на спадкування, і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємці другої черги отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (т. 1 а.с.37)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 18 грудня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1725 спадкоємцем майна, що належало ОСОБА_10, та складається з 1/2 частин квартири АДРЕСА_1 є рідна сестра спадкодавця ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 182).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 18 грудня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1724 спадкоємцем майна, що належало ОСОБА_10, та складається з 1/2 частин квартири АДРЕСА_1 є рідна сестра спадкодавця ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 183).

В той же час встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення їх від права на спадкування, який було задоволено рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29 серпня 2013 року. Проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанції були скасовані, а справу направлено на новий розгляд (т. 1 а.с. 34-35).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2014 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_16 про усунення від права на спадкування було залишено без розгляду (т. 1 а.с. 36).

Як зазначено у Постанові приватного нотаріуса №32 від 14.04.2014 про відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину, ОСОБА_2 та ОСОБА_17 як спадкоємці другої черги отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 було усунено від права на спадкування. Проте, на час видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину зазначене рішення було скасовано, а отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_17 як спадкоємці другої черги, не мали права на спадкування.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги, які не відмовились від спадщини, прийняли її у передбачений законом строк, рішення про усунення їх від права на спадкування на час видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину було скасоване, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_17 як спадкоємці другої черги не мали права на спадкування. Зважаючи на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 18 грудня 2013 року на квартиру АДРЕСА_1, виданих приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Уже на наступний день після одержання оспорюваних свідоцтв про право на спадщину, згідно договору купівлі-продажу від 19.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1729, ОСОБА_17 та ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_6 купила квариру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 184).

Ще через день - 20 грудня 2013 року - було уладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, зареєстрований в реєстрі за № 1732, за яким ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_1 купив квариру АДРЕСА_1 (а.с. 185), а 21 грудня 2013 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_9 договір, за яким цю квартиру передав в іпотеку (т. 1 а.с.127-129).

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі №6-164цс12, і, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Позивачі своєчасно прийняли спадщину, яка відкрилася після ОСОБА_10 Зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 - майно, яке в силу ч. 5 ст. 1268 належало ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з часу відкриття спадщини - вибуло з їх володіння не з їх волі, суд першої інстанції правомірно, відповідно до ст. 388 ЦК України, витребував це майно від ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 1, ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Порядок видачі нотарісом свідоцтва про право на спадщину визначено Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1, оскільки правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві - відсутні. Право власносі на цю квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2013.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові від 07.11.2012 року у справі №6-107цс12, при встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумніву або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Зважаючи на обставини справи, право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спадкове майно може бути захищено саме шляхом визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 - по 1/2 частині за кожним, і висновок суду першої інстанції в цій частині відподає обставинам справи та нормам матеріального права.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом особи, які ухилялись від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 тривалий час живе та працює в Італії. Доказів того, що спадкодавець звертався до онуків за допомогою надано не було. А надання допомоги спадкодавцеві іншими родичами не є підставою вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 умисно ухилялись від вчинення необхідних дій.

Таким чином, в ході судового розгляду не було здобуто доказів та позивачами за зустрічним позовом не доведено необхідність усунення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на спадкування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними. Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційні скаргі слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - в і д х и л и т и.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: