НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7309/14
№ 2/183/2663/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача Сидоренко В.В., відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільний позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

20 листопада 2014 року Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем-1 укладено Кредитний договір № 131, відповідно до якого, Банк надав відповідачу-1 ОСОБА_2 кредит в сумі 358 000,00 гривень, а останній в свою чергу зобов'язався забезпечити повернення кредиту не пізніше 09 вересня 2018 року, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 21,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 131, між позивачем та відповідачем-2 ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 131/1 від 12 вересня 2008 року, згідно якого відповідач-2 поручився перед банком за виконання зобов`язань відповідачем-1. 05 січня 2011 року у зв'язку з неналежним виконанням відповідачів своїх обов'язків, передбачених умовами Кредитного договору та Договору поруки в частині своєчасної сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно суми заборгованості по кредиту у період з 01 жовтня 208 року по 27 грудня 2010 року та 31 січня 2001 року судом ухвалено рішення у цивільній справі № 2-1983/11, яким позовні вимоги банку задоволенні в повному обсязі, присуджено до стягнення суму заборгованості у розмірі 596 735,84 гривень. Так, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року на залишок заборгованості за кредитом нараховані відсотки. Оскільки відповідач-1 умови кредитного договору не виконує в повному обсязі, станом на 14 жовтня 2014 року заборгованість відповідача-1 за договором складає 147 576,78 гривень. Позивачем 17 березня 2014 року на адресу відповідачів направлені претензії №46-12/327 та №45-12/326, згідно яких позивач просив сплатити суму заборгованості, що виникла. Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість не сплачена, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на правомірність нарахування штрафних санкцій, обізнаність відповідачів про суму заборгованості, несплату заборгованості у строки, встановлені законом.

Відповідач-1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Вказав на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року по справі № 2-1983/11 позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі. Звертаючись в 2011 році до суду позивачу достеменно відомо про порушення відповідачем зобов'язання, однак позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 41295,86 грн. за період з 01 січня 2011 року по 29 грудня 2012 року, внаслідок чого позивач звернувся до суду коли сплив строк позовної давності. Це стосується і вимог про стягнення 3% річних та витрат від інфляції. Крім того, позивач надав, як доказ розрахунок заборгованості, з якого невідомо з яких міркувань він виходив розраховуючи пеню за прострочення платежів, водночас, яких саме платежів в розрахунку не зазначено. Крім цього, в розрахунку заборгованості, який позивач надав суду, як доказ не зазначено за прострочення саме яких платежів нараховувалась пеня. Також не зрозуміло з якої суми позивачем розраховувались 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та платежів за відсотками. Просив суд зменшити розмір пені, нарахований банком.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надавала.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Згідно до ст. 11,16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.

Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадний банк України») і відповідачем-1 ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № 131, відповідно до якого, Банк надав відповідачу-1 ОСОБА_2 кредит в сумі 358 000,00 гривень, де останній в свою чергу зобов'язався забезпечити повернення кредиту не пізніше 09 вересня 2018 року, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 21,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 131, між позивачем та відповідачем-2 ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 131/1 від 12 вересня 2008 року, згідно якого відповідач-2 поручився перед банком за виконання зобов`язань відповідачем-1.

Договором поруки визначено, що Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язання за Кредитним договором. У разі порушення Боржником виконання зобов'язання Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання Боржника перед Кредитором згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором Поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним Кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Дія Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору чи виконання Поручителем своїх зобов`язань, згідно умов Договору поруки.

12 вересня 2008 року, згідно Заяви на видачу готівки №91-25, позивачем надано відповідачу-1 грошові кошти в сумі 358 000,00 гривень.

Судом також встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року у цивільній справі № 2-1983/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задоволенні в повному обсязі та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 596 735,84 гривень по кредиту у період з 01 жовтня 2008 року по 27 грудня 2010 року

Відповідно до наданого суду розрахунку, станом на 14 жовтня 2014 року на залишок заборгованості позивача за кредитом нараховані відсотки і загальна сума заборгованості відповідача-1 перед позивачем складає 147 576, 78 гривень, що складається з:

простроченої заборгованості по відсоткам за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 76 969,72 гривень;

пені за прострочення платежів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 41 295,86 гривень;

3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 04 липня 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 21 391,72 гривень;

3% річних за несвоєчасну сплату платежів за відсотками за період з 29 листопада 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 6 181,32 гривень;

витрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу за період з 04 липня 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 1 253,00 гривень;

витрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів за період з 29 листопада 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 485,00 гривень.

17 березня 2014 року позивачем на адресу відповідачів направлено претензії №46-12/327 та №46-12/326, згідно яких позивач просив сплатити суму заборгованості, що виникла, однак відповідачі, кожен окремо, проігнорували вимоги банку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1, 3 ст.549, ч.1, 3 ст.551, ч.2 ст.551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов`язань…, Позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,07% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення.

У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено реалізацію позивачем права на дострокове повернення кредиту шляхом звернення до суду. Водночас, з наявної в матеріалах справи копії рішення суду вбачається, що банком реалізоване право повернення лише основної суми боргу та відсотків, нарахованих по 27 грудня 2010 року. Станом на момент звернення до суду з даним позовом сума основного боргу є неповернутою, з відповідача-1 здійснюється стягнення суми боргу на виконання рішення суду в примусовому порядку шляхом відрахувань з пенсії відповідача-1, Відтак, нарахування позивачу пені та штрафних санкцій є правомірним. Посилання на не вірний розмір розрахунку, не вірний період нарахування відсотків та пені не може бути прийнятий судом до уваги в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження не вірності розрахунку.

Щодо пропуску строку позовної давності з вимогами про стягнення пені та штрафних санкцій.

Згідно зі ст.ст.256, 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не доведено пропуску строку позовної давності, враховуючи нарахування банком суми пені проведено за один рік, те, що строк виконання основного зобов`язання за договором не настав, позивачем використано право на дострокове стягнення заборгованості за порушення позивачем зобов`язання, підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає.

Вирішуючи питання про розмір нарахованої позивачем та належної до стягнення з відповідача-1 пені, суд виходить з того, що у відповідності до листа ГУ ПФУ №31171-14 від 04 липня 2014 року, з пенсії відповідача-1 проводиться стягнення в примусовому порядку на виконання виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2011 року № 2-1983/11. Доказів наявності іншого доходу відповідача-1 суду не надано, внаслідок чого суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 2000,00 грн.

Розглядаючи питання щодо солідарного стягнення заборгованості, суд виходить з наступного.

У відповідності до параграфу 1 Договору поруки, Поручитель зобов'язався перед Банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Так, відповідно до п.2.1. Договору поруки передбачається, що в разі порушення Позичальником виконання зобов'язання, Банк має право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання Позичальника перед Банком, згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому Договором поруки.

Відповідно до п.2.4. Договору поруки передбачається, що якщо при настанні строку платежу за Кредитним договором Позичальником не буде сплачено платіж, Позичальник та/або Банк зобов'язується повідомити Поручителів про прострочення сплати платежу.

Відповідно до п.2.5 Договору поруки протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання повідомлення Банку або Позичальника про прострочення сплати платежу, Поручитель зобов'язується виплатити Банку несплачену Позичальником суму боргу.

Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель відповідає по зобов'язаннях за Кредитним договором в тому ж обсязі, що і Позичальник.

Відповідно до п.3.2. Договору поруки солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю.

Положеннями п.4.2.2 кредитного договору передбачено право банка на дострокове повернення кредиту. Строк виконання основного зобов`язання визначений сторонами, як - 09 вересня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За таких обставин, оскільки строк виконання основного зобов`язання не настав, право на дострокове виконання зобов`язання позивачем використано 31 січня 2011 року, в наданій суду вимозі позивач вказує на наявність простроченої заборгованості відповідача-1 по відсотках в сумі 76969,72 грн., нарахована за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року та пені в розмірі 41295,58 грн., тобто вказуючи на використання права на дострокове повернення суми кредиту станом на 31 грудня 2011 року, претензія на адресу поручителя направлена 17 березня 2014 року /а.с.37-38/, тобто з пропуском шестимісячного строку від дня використання права на дострокове погашення заборгованості, внаслідок чого в задоволенні позовних вимог до поручителя належить відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 1 475,77 гривень, з яких підлягають стягненню з відповідача-1 сума в розмірі 1 082,80 грн, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_2, виданий Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 26 травня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10003/0528 філії-Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» (р/р 6241, МФО 305482, , Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, 18) заборгованість за Кредитним договором № 131 від 12 вересня 2008 року, що утворилась станом на 14 жовтня 2014 року в сумі 108280 (сто вісім тисяч двісті вісімдесят) гривень 92 копійок, що в цілому складається з: простроченої заборгованості по відсоткам за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 76 969,72 гривень; пені за прострочення платежів за період з 01 січня 2011 року по 29 грудня 2011 року - 2000,00 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 04 липня 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 21 391,72 гривень; 3% річних за несвоєчасну сплату платежів за відсотками за період з 29 листопада 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 6 181,32 гривень; витрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу за період з 04 липня 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 1 253,00 гривень; витрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів за період з 29 листопада 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 485,00 гривень.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_2, виданий Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 26 травня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10003/0528 філії-Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» (р/р 6241, МФО 305482, , Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, 18) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 082 (одна тисяча вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 01 жовтня 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов