№ 308/2572/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.08.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Домніцького В.В.,

при секретарі судового засідання Єфремової М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

10.03.2015 року позивачі звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вони є власниками квартири № 6 в будинку № 55 «а» по вул. Івана Франка в м. Ужгород. Вказають, що за вказаною адресою також зареєстрований відповідач ОСОБА_4, однак, з 13.03.2007 року він за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні майна не бере. Позивачі зазначають, що реєстрація відповідача в квартирі не дозволяє їм розпоряджатись майном на власний розсуд та обмежує їхні права, у звязку з чим позивачі звернулись до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири № 6 в будинку № 55 «а» по вул. Івана Франка в м. Ужгород, володіють зазначеним нерухомим майном на праві приватної спільної сумісної власності, що стверджується копією свідоцтва про прав власності на житло від 13.12.2006 року № 349, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.02.2007 року.

Із довідки ТОВ «Наш добробут» № 2289 від 04.03.2015 року вбачається, що за адресою: м. Ужгород, вул. Івана Франка, 55 «а»/6, окрім ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 значиться також зареєстрованим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не проживає за вказаною адресою з 13.03.2007 року. Зазначене, зокрема, стверджується актами перевірки дотримання паспортного режиму від 14.01.2015 року, 16.02.2015 року та 02.03.2015 року.

Реєстрація ОСОБА_4 у квартирі, яка належить позивачам на праві приватної спільної сумісної власності, не дозволяє їм розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує їхні законні права.

Статтею 150 Житлового кодексу України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна, згідно ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за наймачем протягом шести місяців, а визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи наведене та беручи до уваги відсутність у відповідача правових підстав на користування спірним приміщенням, зважаючи на твердження позивачів, що реєстрація відповідача в квартирі не дозволяє їм розпоряджатись майном на власний розсуд та обмежує їхні права, суд вважає, що позов слід задовольнити, усунувши позивачам перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 209, 212-215, 226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користуванні житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Івана Франка, буд. № 55 «а»АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

Зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: м. Ужгород, вул. Івана Франка, буд. № 55 «а»АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий В.В. Домніцький