АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О.

суддів:Винту Ю.М., Кулянди М.І.

секретар Паучек І.І.

за участю: ОСОБА_3, який дії в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка дії в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_7, приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, третя особа на стороні позивача Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_9, приватний нотаріус Гандабура Галина Петрівна, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який дії в інтересах ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2015 року,

встановила:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- визнати правочин, оформлений у вигляді протоколу №2612028 з реалізації 49/100 часток приміщень, які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1, а саме коридор - 7,9 кв.м., передпокій - 22,6 кв.м., кухня - 18,4 кв.м., вбиральня - 3,6 кв.м., передпокій 25,8 к.в.м, жила кімната - 17,4 кв.м., комора - 2,2 кв.м., ванна - 7,2 кв.м., веранда - 10,6 кв.м., 2 кімнати площею по 24, 6 кв.м. кожна, загальна площа яких складає 164,9 кв.м., які були проведені 26 філією приватного підприємства «Нива-В.Ш.» 6 серпня 2012 року недійсним;

- визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна, який виданий на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 6 серпня 2012 року №2612018, який затверджено начальником Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ від 9 серпня 2012 року;

- визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів за №2612028, видане 10 серпня 2012 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П., на 49/100 частин вищевказаного житлового будинку.

Посилалася на те, що згідно протоколу проведення прилюдних торгів №2612028 від 6 серпня 2012 року за результатами третіх торгів по реалізації 49/100 частин житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 було оголошено переможцем торгів учасника ОСОБА_7, яким в ході торгів було запропоновано найвищу ціну, про що був складений та затверджений відповідний акт державним виконавцем.

9 серпня 2012 року державним виконавцем Гринчуком М.П. складено акт про реалізацію арештованого майна, частини приміщень загальною площею 164,9 кв.м., які розташовані в будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_11 (а.с.27).

На підставі вказаного акту приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Гандабура Г.П. 10 серпня 2012 року видала ОСОБА_7 свідоцтво про придбання вищевказаного нерухомого майна з прилюдних торгів.

Під час проведення прилюдних торгів були допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (далі - Тимчасового положення), що вплинули на результат прилюдних торгів.

Державним виконавцем при передачі на прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, належного на праві ОСОБА_11, не було отримано відповідного дозволу органів опіки та піклування на таку реалізацію, оскільки право користування арештованим майном мають діти.

Приватне підприємство «Нива-В.Ш.» після проведення двох прилюдних торгів в порушенні вимог Тимчасового положення не зняла арештоване нерухоме майно з продажу, а звернулася до державного виконавця Шевченківського ВДВС з проханням провести повторну переоцінку та призначило проведення незаконних третіх прилюдних торгів за найнижчою ціною.

Звіт про оцінку майна від 15 грудня 2011 року, проведений оцінювачем ОСОБА_12, втратив чинність на момент проведення прилюдних торгів, а повторна оцінка проведена не була.

Також наявні розбіжності в адресі місцезнаходження арештованого майна, що вказане у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та рішенні апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року, що є підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Право власності на окрему, виділену в натурі частину арештованого нерухомого майна не було зареєстровано за ОСОБА_11, а тому при його продажі з прилюдних торгів не було забезпечено перехід права власності до покупця та сам правочин у вигляді оскаржуваного протоколу про проведення прилюдних торгів не міг бути вчиненим.

Державним виконавцем було порушено черговість звернення стягнення на майно, внаслідок чого було передано на реалізацію нерухоме майно житлового призначення при наявності іншого нерухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який дії за довіреністю в інтересах ОСОБА_4, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу задовольнити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги з реалізації 49/100 частин будинку АДРЕСА_1 були проведені з дотриманням правил, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням.

Звіт про оцінку арештованого майна був дійсний на момент проведення перших прилюдних торгів, тобто на момент формування початкової ціни нерухомого майна, а також на момент переоцінки майна 18 травня 2012 року.

Норма щодо чинності звіту про оцінку майна протягом шести місяців не застосовується у разі уцінки нереалізованого на прилюдних торгах майна.

ОСОБА_11 була ознайомлена з оцінкою вартості арештованого майна, заперечень проти результатів оцінки державному виконавцю не подала.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Факт належності ОСОБА_11 на час проведення прилюдних торгів 49/100 частин житлового будинку встановлений рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 червні 2011 року, що є правовстановлюючим документом.

Відсутність державної реєстрації права власності ОСОБА_11 на спірне майно в бюро технічної інвентаризації правового значення не має.

В місті Чернівці є лише один провулок із найменуванням Курильський, а тому послання позивача на те, що на прилюдних торгах було продано майно за неіснуючою адресою є помилковим.

49/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 набуло статусу об'єкта цивільних прав на підставі рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року та могло бути реалізовано на прилюдних торгах.

Право неповнолітніх дітей на користування будинком №4 чином не порушено, так як вони продовжують користуватись 51/100 частин будинку, яка залишилася у власності ОСОБА_9, після реалізації будинку з торгів.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 5 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року, N 606-XIV звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок визначення вартості, оцінки майна боржника.

Згідно пункту 4.9 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року, N 68/5 якщо майно не було продане або прилюдні торги не відбулися, то майно знімається з прилюдних торгів.

Відповідно до пункту 7.3 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна якщо прилюдні торги не відбулися двічі, то майно знімається з торгів, про що спеціалізована організація в триденний термін повідомляє державного виконавця.

За змістом пункту 58 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, доопрацювання (актуалізація) оцінки майна може здійснюватися у разі закінчення строку дії звіту про оцінку майна та висновку про вартість майна, встановленого законодавством, або на вимогу замовника оцінки, коли істотних змін в умовах функціонування та фізичному стані об'єкта оцінки, а також стані ринку подібного майна від дати оцінки до дати оцінки, на яку передбачається здійснення доопрацювання (актуалізація), не відбулося. Доопрацювання (актуалізацію) оцінки майна та з цією метою складення у стислій формі звіту про оцінку майна здійснює оцінювач та суб'єкт оціночної діяльності, які складали у повній формі звіт про оцінку цього майна. У цьому разі попередній звіт про оцінку майна, складений у повній формі, розглядається як невід'ємна частина звіту про оцінку майна у стислій формі.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року в рахунок поділу спільного майна подружжя присуджено ОСОБА_11 частину приміщень в житловому будинку АДРЕСА_1 згідно першого варіанту поділу спірного майна, який зазначений у висновку експертного дослідження №191 від 23 лютого 2010 року, а саме коридор позначений цифрами 1-10, площею 7,9 кв.м., вартістю 40 179 гривень, передпокій 1-11, площею 22,6 кв.м., вартістю 114 942 гривень, кухню 1-12, площею 18,4 кв.м., вартістю 93 581 гривень, вбиральню 1-13, площею 3,6 кв.м., вартістю 18 309 гривень, передпокій 1-16, площею 25,8 кв.м., вартістю 131 217 гривень, кімнату 1-17, площею 17,4 кв.м., вартістю 88495, комору, площею 2,2 кв.м., вартістю 11 189 гривень; ванну, площею 7,2 кв.м., вартістю 36 619 гривень, веранду, площею 10,6 кв.м., вартістю 53911, кімнату площею 24,6 кв.м., вартістю 125 114 гривень, кімнату площею 24,6 кв.м., вартістю 125 114 гривень, що складає 49/100 частини спірного нерухомого майна загальною вартістю 838 670 гривень, приміщення магазину №6, загальною площею 31,6 кв.м який знаходиться у сьомому ряду першого сектору торговельно-побутового центру «Добробут»в місті Чернівці по вулиці Калинівська, 13-Б вартістю 451 972 гривень, а всього майна на загальну суму 1290642 ( один мільйон двісті дев'яносто тисяч шістсот сорок дві) гривні та визнати за нею право власності на це майно (а.с.8-12).

18 липня 2011 року старшим державним виконавцем Гринчуком М.П. Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-717 від 25 червня 2011 року щодо виконання вищевказаного судового рішення (а.с.15).

9 липня 2012 року державним виконавцем Гринчуком М.П. складено акт про уцінку майна, згідно якого вартість нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_11 та знаходиться по АДРЕСА_1 після уцінки на 50 відсотків становить 366 473 гривні (а.с.24).

11 липня 2012 року постановою державного виконавця Гринчука М.П. №1230-8 накладено арешт на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 а саме коридор - 7,9 кв.м., передпокій - 22,6 кв.м., кухня - 18,4 кв.м., вбиральня - 3,6 кв.м., передпокій 25,8 к.в.м, жила кімната - 17,4 кв.м., комора - 2,2 кв.м., ванна - 7,2 кв.м., веранда - 10,6 кв.м., 2 кімнати площею по 24, 6 кв.м. кожна, що належить на праві власності ОСОБА_11 згідно рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року (а.с.25).

22 березня 2012 року Шевченківський ВДВС Чернівецького МУЮ уклав договір № 2612028 з приватним підприємством «Нива-В.Ш.» про надання послуг по організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яким доручив виконання дій, пов'язаних з реалізацією арештованого нерухомого майна - частини приміщень, які розташовані у житловому будинку та складають 49/100 частини будинку загальною площею 164,90 кв.м. по АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_11

Прилюдні торги з продажу зазначеного арештованого нерухомого майна зі стартовою початковою ціною 732 947 грн. на підставі експертної оцінки від 15 грудня 2011 року були призначені на 19 квітня 2012 року, однак не відбулись в зв»язку з відсутністю покупців.

Після проведення уцінки на 25% другі прилюдні торги, призначені на 14 червня 2012 року також не відбулись через відсутність покупців.

06 серпня 2012 року були проведені треті прилюдні торги по реалізації частини приміщень, які складають 49/100 частини будинку по АДРЕСА_1 за результатами яких був складений протокол про проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна №2612028, відповідно до якого переможцем прилюдних торгів був оголошений ОСОБА_7 і вказане майно було продано за 367 000 гривень , про що був складений акт державного виконавця.

Згідно протоколу №2612028 про проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 6 серпня 2012 року було оголошено переможцем прилюдних торгів ОСОБА_7, який запропонував найвищу ціну в сумі 367 000 гривень (а.с.26).

9 серпня 2012 року державним виконавцем Гринчуком М.П. складено акт про реалізацію арештованого майна, частини приміщень загальною площею 164,9 кв.м., які розташовані в будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_11 (а.с.27).

10 серпня 2012 року ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на 49/100 часток житлового будинку, загальною площею 164,9 кв.м., що розташовані в будинку АДРЕСА_1 (а.с.28).

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції не врахував, що примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Правила проведення прилюдних торгів встановлені Тимчасовим положенням, яким визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення), та передбачено певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Такі правові позиції висловив Верховний Суд України в постанові від 3 червня 2015 року у справі №6-72цс15 та постанові від 22 квітня 2015 року № 6-85цс15.

Суд першої інстанції належним чином не врахував, що прилюдні торги, які відбулися 6 серпня 2012 року були фактично третіми, що суперечить Тимчасовому положенню (у редакції, яка була чинною на час проведення торгів), яким передбачено виключно перші та повторні торги.

Так, пунктом 7.3. Тимчасового положення (у редакції, яка була чинною на момент проведення торгів) визначено, що якщо прилюдні торги не відбулися двічі, то майно знімається з торгів, про що спеціалізована організація в триденний термін повідомляє державного виконавця.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 3 червня 2015 року у справі №6-72цс15.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту , що на час проведення прилюдних торгів звітом про оцінку майна, який втратив чинність.

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами другою - четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами першою та п'ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством.

Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення).

Частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Таким чином, ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»; пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 22 квітня 2015 року в справі №6-85цс15.

З матеріалів справ вбачається, що звіт оцінювача №109/11 про оцінку частини приміщень у житловому будинку по АДРЕСА_1 був підписаний 15 грудня 2011 року та втратив чинність на момент проведення прилюдних торгів 6 серпня 2012 року.

Cуд першої інстанції також не дав належної оцінки тому факту, що спірне майно. яке було продане з прилюдних торгів не було окремим самостійним об'єктом власності.

Так, аналізуючи зміст норм права: ст. ст. 177, 179, 181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які визначають поняття речі як об'єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна; ст. 66 Закону щодо підготовки і проведення прилюдних торгів; пп. 2.1, 2.5, 3.7, 3.10 Тимчасового положення, які визначають поняття лота як одиниці майна, що виставляється для продажу на прилюдних торгах , слід дійти висновку про те, що об'єктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності)), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

Продаж з прилюдних торгів частин внутрішнього об'єму будівлі без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об'єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об'єкта цивільних прав не відповідає вимогам закону.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 15 січня 2014 справі №6-148цс13.

З матеріалів справ вбачається, що після ухвалення рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року щодо поділу житлового будинку АДРЕСА_1 співвласниками цього будинку не були проведені роботи щодо його переобладнання на дві ізольовані квартири і присуджені сторонам цього спору окремі приміщення будинку не набули статусу об'єкта цивільних прав.

Вищевказані порушення допущені під час проведення прилюдних торгів вплинули на результати цих торгів, а саме вони призвели до неправомірного продажу спірного нерухомого майна.

З довідки КРЕП-6 від 4 лютого 2013 року вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.31).

Частина 4 статті 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Таким чином, права членів сім'ї власника будинку при користуванні цим будинком залежать від прав власника будинку, тобто є похідними, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

За таких обставин виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком.

У зв'язку з вищенаведеним право користування позивача та її дітей спірними приміщеннями в будинку АДРЕСА_1 порушено внаслідок продажу 49/100 часток вищевказаного нерухомого майна на прилюдних торгах.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати недійсним протокол №2612028 від 6 серпня 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_11.

Визнати недійсним акт державного виконавця від 9 серпня 2012 року про реалізацію 49/100 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_11.

Визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 яке видане 10 серпня 2012 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Гандабурою Галиною Петрівною.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України необхідно провести розподіл судових витрат понесених на оплату судового збору.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону «Про судовий збір» (далі - Закону) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно підпункту 8 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду встановлено розмір судового збору - 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Згідно статті 8 «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року, № 80-VIII установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

З квитанції №ПН2331 від 1 грудня 2014 року вбачається, що за подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.2).

З квитанції №17 від 20 липня 2015 року вбачається, що за подання до суду апеляційної скарги апелянт сплатив судовий збір в сумі 121 гривні 80 копійок (а.с.179).

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.

Таким чином з Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_7, приватного підприємства «Нива-В.Ш.» слід стягнути на користь ОСОБА_4 по 121 гривні 80 копійок з кожного в рахунок відшкодування витрат понесених на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який дії в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_4, яка дії в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_7, приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів задовольнити.

Визнати недійсним протокол №2612028 від 6 серпня 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_11.

Визнати недійсним акт державного виконавця від 9 серпня 2012 року про реалізацію 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_11.

Визнати недійсним свідоцтво про придбання з прилюдних торгів 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 яке видане 10 серпня 2012 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Гандабурою Галиною Петрівною.

Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_7, приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на користь ОСОБА_4 по 121 (сто двадцять одній) гривні 80 копійок з кожного в рахунок відшкодування витрат понесених на оплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: