Справа № 204/5503/15-ц
Провадження № 2/204/2347/15
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2015 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

18 серпня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ОСОБА_2 (і/н НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Татарській № 92-б у м.Дніпропетровську розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 24.09.1997р., зареєстрованого за №006084 в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю (серія ДП Д* № 006084 (78065003), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 21.11.1997р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, народилася 25.12.1941р., 20.01.1959р. вийшла заміж за ОСОБА_4 та змінила прізвище «Кряж» на прізвище «Бондаренко». Батьками позивача були батько - ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_3. 21.11.1997р. померла мати позивача - ОСОБА_3, яка при житті, склала заповіт на ім'я позивача, згідно з заповіту ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_2 не тільки домоволодіння № 92-б по вул.Татарській у м.Дніпропетровську, а і земельну ділянку розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно з заповіту від 05.02.1988р. ОСОБА_3, що мешкала по вулиці Татарській № 92-б у м.Дніпропетровську, своїм майном та вказала: на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: Все моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і в загалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_2. Позивач прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном та не відмовилась від спадщини, також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 27.02.2002р. Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований по вулиці Татарській № 92-б у м.Дніпропетровську. Стосовно видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану по вул.Татарській № 92-б розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд було відмовлено. 12.02.2015р. позивач звернулася с заявою до управління Держземагенства у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області Головного управління Держземагенства у Дніпропетровської області про надання інформації стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою вул.Татарська № 92-б. 12.02.2015р. позивачу було надано належним чином завірений Державний акт на право приватної власності на землю від 24.09.1997р. на земельну ділянку, розташовану по вул.Татарській № 92-б на 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрованого за № 006084 в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю (серія ДП Д*№ 006084 (78065003), виданий на ім'я ОСОБА_3. Позивач як спадкоємець звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану теж по вул.Татарській № 92-б розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 17.05.2015р. постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, так як позивачем не було надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка розташована на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська по вул.Татарській № 92-б. Позивач з 1995 року по теперішній час була зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку з тим, що нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу, як спадкоємцю відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті її матері ОСОБА_3, на яку вже був готовий Державний акт на право приватної власності на землю від 24.09.1997р., та вона не встигла його отримати, так як 21.11.1997р. померла.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Третя особа у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6, 25.12.1941р.н., у графі відомостей про матір зазначено ОСОБА_3 (а.с.13).

Свідоцтвом про одруження підтверджується, що ОСОБА_6, 1941р.н., 20.01.1959р. взяла шлюб із ОСОБА_7, 1938р.н., та змінила прізвище на «Бондаренко» (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кіровської районної ради м.Дніпропетровська, записом № 1749, ОСОБА_3 померла 04.11.1997р. (а.с.15).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.02.2002р., яке видане державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складається з: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Татарській № 92-б в м.Дніпропетровську, що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Красногвардійської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська 21.02.1985р., зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро 21.02.1985р. за № 437-37. На присадибній земельній ділянці площею 1171м? (фактичне користування) знаходиться: А-1-житловий будинок цегла, житловою площею 59,9м?, Ґ-вбиральня-літній душ цегла, Ж-навіс ст. метал., М-сарай дощ. тимчасовий, №1-12-огорожа шифер, метал, №13, №14-зливна яма, водоколонка цегла, із га. тр., І, ІІ-мостіння бетон., садові плити (а.с.16).

Державним актом на право приватної власності на землю від 24.09.1997р. підтверджується, що померлій 04.11.1997р. ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 21.08.1997р. №1343 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0701га, яка розташована на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська по вулиці Татарській № 92-б. Землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.18).

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_9 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2015р. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська по вулиці Татарській № 92-б, у звязку із ненаданням правовстановлюючого документу (а.с.19).

Згідно з довідкою від 14.05.2015р., яка видана головою квартального комітету Красногвардійського району м.Дніпропетровська № 42 ОСОБА_10, ОСОБА_2, 25.12.1941р.н., з 1995 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживає й до теперішнього часу (а.с.20).

Довідкою від 14.05.2015р., яка видана головою квартального комітету Красногвардійського району м.Дніпропетровська № 42 ОСОБА_10 та засвідчена свідками, підтверджується, що ОСОБА_2, 25.12.1941р.н., з 1995 року по 04.11.1997р. - день смерті матері ОСОБА_3 проживала з останньою за адресою: вул.Татарська № 92-б, м.Дніпропетровськ, та ховала її за власний кошт (а.с.21).

Записом у домовій книзі будинку 92-б по вулиці Татарській у м.Дніпропетровську, підтверджується, що ОСОБА_2, 25.12.1941р.н., зареєстрована за зазначеною адресою з 25.12.1995р. (а.с.22-25).

Відповідно до довідки від 13.08.2015р., яка видана головою квартального комітету Красногвардійського району м.Дніпропетровська № 42 ОСОБА_10, за адресою: вул.Татарська № 92-б, м.Дніпропетровськ, зареєстровані ОСОБА_2, 1941р.н., ОСОБА_11, 1974р.н., ОСОБА_12, 1999р.н. (а.с.27).

Як випливає із матеріалів спадкової справи, позивач та її чоловік ОСОБА_7, який помер 22.11.2008р. (а.с.80) були спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку (а.с.50, 51).

Отже, єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені або необхідна для їх обслуговування, якщо іншій її розмір не визначений заповітом.

Позивач звернулась до суду з клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою, яке обґрунтовано тим, що в силу нестатку коштів та значних витрат які пішли на поховання матері та згодом на лікування хвороби чоловіка, у позивача не було фінансової можливості звернутись з позовом до суду, оскільки вона є людиною юридично необізнаною, а для того щоб звернутись до суду потребувала юридичної допомоги, за яку необхідно було сплачувати кошти.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст.267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (тяжке матеріальне становище) за захистом порушеного права суд визнає поважними, отже, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а також враховуючи, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутись з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, не може захистити своє порушене право, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку розміром 0,0701га, яка розташована за вищезазначеною адресою в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст.209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Цивільний позов ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, і/н НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, розташовану по вулиці Татарській № 92-б у м.Дніпропетровську розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 24.09.1997р., зареєстрованого за №006084 в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю (серія ДП Д* № 006084 (78065003), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 21.11.1997р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Тітова