Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, від імені якої на підставі довіреності виступає представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ його на частки та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, від імені якої на підставі довіреності виступає представник ОСОБА_2, та ОСОБА_3 звернулись до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського МНО ОСОБА_5, реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ його на частки та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 01.07.2005 року на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №179 від 22.06.2005 року та ордеру на житлове приміщення №006727 від 01.07.2005 року вони разом з батьками - матірю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_6 були вселені в житлове приміщення - квартиру за адресою м. Ужгород, вул. Лавріщева, буд. 14«а», кв. 47. На підставі рішення Ужгородської міської ради №163 від 22.04.2008 року вказана квартира була передана їх сімї у приватну спільну сумісну власність (приватизована).

24.10.2011 року помер їх батько ОСОБА_6, після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, в т.ч. входить частина квартири №47 в будинку №14«а» по вул..Лавріщева в м.Ужгороді. Заповіту на випадок смерті батько не залишав. Вони ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як єдині спадкоємці першої черги на спадкове майно (відповідачка не являється спадкоємцем ОСОБА_6, оскільки шлюб між ними було розірвано 09.06.2004 року), фактично прийняли спадщину, вступили у володіння спадковим майном, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вони не можуть. З листа приватного нотаріуса Ужгородського МНО ОСОБА_5 вони дізнались, що право власності на вищезазначену квартиру не було зареєстровано, як цього вимагають норми ст. 182, 331 ЦК України. Крім того, для прийняття спадщини, нотаріус вимагає надати оригінал документу, який підтверджує належність відповідної частки кварти спадкодавцю ОСОБА_6

Позивачі зазначають, що у заявку з тим, що один із співвласників квартири помер, вони не мають можливості зареєструвати право власності на квартиру та укласти договір про поділ спільної сумісної власності на це нерухоме майно, а тому змушені звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суду визнати, що станом на 24.10.2011 року (на момент смерті ОСОБА_6П.) квартира за адресою м. Ужгород, вул. Лавріщева, буд. 14«а», кв.47, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6. Поділити на частки вказану квартиру, визнавши за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку квартири, за кожним. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 на 1/8 частку квартири, за кожним.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, але подала до суду письмову заяву згідно якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського МНО ОСОБА_5, представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ в Закарпатській області не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника, позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків:

24 жовтня 2011 року помер батько позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №127372. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої в тому числі входить частина житлової квартири №47 в будинку №14«а» по вул. Лавріщева в м.Ужгороді.

Згідно свідоцтва про право власності від 22 квітня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення №163 від 22.04.2008 року, квартира, яка знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.Лавріщева, 14«а»/47, на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 та членам її сімї: дружині ОСОБА_4, доньці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_3.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України, якою встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, являючись єдиними спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом, (відповідачка ОСОБА_4 не являється спадкоємцем ОСОБА_6, оскільки шлюб між ними було розірвано 09.06.2004 року), з метою оформлення спадщини звернулася до нотаріуса.

Листом приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 №93/01-16 від 27.04.2015 року позивачів було повідомлено, що право власності на квартиру за адресою м. Ужгород, вул. Лавріщева, 14 «а»/47, не було зареєстровано, як цього вимагають норми ст. 182, 331 ЦК України, які передбачають «право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації» та «якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації» У звязку з зазначеними обставинами, приватним нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку зазначеної квартири.

Крім того, приватним нотаріусом ОСОБА_5 в листі №93/01-16 зазначено, що для оформлення спадкових справ спадкоємцем необхідно подати нотаріусу оригінал документу, який підтверджує належність відповідної частки квартири померлому ОСОБА_6

На даний час державна реєстрація права власності на квартиру №47 в будинку №14 «а» по вул. Лавріщева в м.Ужгороді на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.04.2008 року, є неможливою, оскільки один із співвласників майна помер, а частки кожного із співвласників не визначено.

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до положень ст.370 ЦК України (ст.372 ЦК України) співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 2 статей 370 та 372 ЦК України передбачає, що у разі виділу частки із майна (поділу майна), що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що домовленості між співвласниками квартири №47 в будинку №14«а» по вул.Лавріщева в м.Ужгороді, що є їх спільною сумісною власністю, про зміну розмірів часток не було, тобто частки співвласників зазначеної квартира ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який помер 24.10.2011 р., є рівними і кожному з них належить по 1/4 частки у квартирі.

З матеріалів справи вбачається, що у звязку з відсутністю реєстрації права власності на зазначений обєкт, зокрема його частини за спадкодавцем ОСОБА_6 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як спадкоємці, які фактично прийняли спадщину, не мають можливості оформити свої спадкові права.

Згідно розяснення, що містяться в листі Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 р., та п.3.4., 3.5., 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року №1692/5) визначено, що «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку».

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька ОСОБА_6 (1/4 частини квартири), не відмовились, фактично вступили у володіння майном, а також те, що визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири №47 в будинку №14 «а» по вул. Лавріщева в м.Ужгороді, тобто по 1/2 частини спадкового майна за кожним (становить 1/8 частину квартири), не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовна заява в цій частині є обґрунтованою та підлягає до задоволення, слід визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Питання щодо належності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою м.Ужгород, вул. Лавріщева, 14«а»/47, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.04.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради згідно рішення №163 від 22.04.2008 року, ніким не оспорюється, а тому підстав для визнання за ними права власності в судовому порядку не має потреби.

Позивачці має право звернутись до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на свою частку зазначеного майна. Всупереч ст.60 ЦПК України позивачками не доведено, що між ними та органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, після визначення часток, існує спір з приводу реєстрації своїх речових прав.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 1216, 1218, 1258, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст. ст. ст. 4, 5, 14, 60, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити, що частки співвласників квартири №47 в будинку №14«а» по вул. Лавріщева в м.Ужгороді Брана ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який помер 24.10.2011 року, є рівними, і кожному з них належить по 1/4 частки у праві спільної сумісної власності в зазначеній квартирі.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, право спільної часткової власності на 1/4 частини квартири №47 в будинку №14 «а» по вул. Лавріщева в м.Ужгороді, тобто по 1/2 частини спадкового майна за кожним (становить 1/8 частину квартири).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Микуляк П.П.