Справа № 297/955/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

судді-доповідача: Куцина М. М.,

суддів: Собослоя Г.Г., Павліченка С.В.,

при секретарі: Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права та обов'язки - ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Запсоньської сільської ради та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Весна - 2000» про визнання права власності на будівлю зерносушарки, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, набуте в процесі реалізації права на майновий пай.

Позов мотивовано тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗК №003285, виданого Запсоньською сільською радою 25.08.2010 року, позивачу належить право на пайовий фонд колективного сільськогосподарського підприємства АПФ «Нове Життя».

За рахунок майнового паю позивачу виділено нерухоме майно в натурі, а саме: нежитлову будівлю зерносушарки, розташовану за адресою АДРЕСА_1

Згідно з рішенням загальних зборів учасників СТзОВ «Весна-2000», останні є правонаступником АПФ «Нове Життя» та взяли на себе всі обов'язки останніх.

При зверненні до державного реєстратора Берегівського районного управління юстиції позивачу було відмовлено у державній реєстрації права на вказане нерухоме майно з підстав відсутності будь-якого нормативного акту, який регулює оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості оформити реєстрацію нежитлової будівлі зерносушарки.

Позивач ОСОБА_3, посилаючись на зазначені обставини, просив суд першої інстанції визнати за ним право власності на нежитлову будівлю зерносушарки в с. Запсонь Берегівського району по вул. Фізкультурна, №47.

Рішенням Берегівського районного суду від 13 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності у цілому на нежитлову будівлю зерносушарки, загальною площею 115,6 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права та обов'язки - ОСОБА_2, оскаржив його в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушені законні майнові права ОСОБА_2 на будівлю зерносушарки, що є предметом позову у даній справі. Зазначає, що 17 лютого 2012 року протокольним рішенням СТОВ «СТМКБ», яке є правонаступником частини прав та обов'язків АПФ «Нове життя», у рахунок свого майнового паю апелянт - ОСОБА_2 отримав в натурі будівлю зерносушарки по АДРЕСА_1, що підтверджується актом приймання-передачі від 17 лютого 2012 року. Окрім СТОВ «Весна-2000» (яке є правонаступником лише частини майнових та немайнових прав та обов'язків АПФ «Нове життя»), одним із правонаступник АПФ «Нове життя» є також СТОВ «СТМКБ». Не з'ясувавши всіх обставин справи, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції безпідставно зазначив, що СТОВ «Весна-2000» є правонаступником усіх прав та обов'язків АПФ «Нове життя». Суд першої інстанції не з'ясував перелік майна, яке було передано СТОВ «Весна-2000», як правонаступнику АПФ «Нове життя», і чи входила до такого переліку будівля зерносушарки. Вирішення даної обставини має суттєве значення для правильного і об'єктивного вирішення справи по суті.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить таку відхилити, а рішення Берегівського районного суду від 13 травня 2015 року залишити без змін з мотивів, викладених у запереченні.

Апелянт та його представник у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі.

Позивач та його представник у суді апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною .

Судова колегія вважає, що, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, може розглянути справу за відсутністю відповідача та його представника, оскільки вони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу в рахунок майнового паю, на підставі рішення (протоколу) засідання засновників та власників майнових паїв СТОВ „ Весна -2000" від 28 серпня 2010 року, виділено в натурі нерухоме майно - нежитлову будівлю зерносушарки, розташовану за адресою по АДРЕСА_1

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції не невстановлено всіх правонаступників прав та обов'язків АПФ „ Нове життя".

Суд першої інстанції безпідставно визнав факт того, що СТОВ «Весна-2000» є правонаступником усіх прав та обов'язків АПФ «Нове життя»., не встановив всіх правонаступників, прав та обов'язків АПФ "Нове життя" та не залучив їх до участі у справі , не перевірив перелік переданого їм майна, до складу майна якого правонаступника входила будівля спірної зерносушарки.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України від 14 лютого 1992 року N 2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки", постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки".

Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2001 на Міністерство аграрної політики України, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські, районні державні адміністрації покладено обов'язок розробити до 1 березня 2001 року та здійснити протягом поточного року комплекс організаційних заходів щодо визначення розмірів паїв колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, що не були ними одержані у натурі, грішми або цінними паперами при припиненні членства, а також встановлення осіб, які є їх власниками.

Відповідно до положень ст. 9 Закону "Про колективне сільськогосподарське підприємство", майновий пай є власністю члена колективного сільськогосподарського підприємства і право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Крім того, пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" встановлено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства (майновий сертифікат) за зразком згідно з додатком.

Пунктом 15, 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. № 62 (чинного на момент функціонування СТОВ „ Весна- 2000) передбачено, що виділення майнових паїв у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням проводиться підприємство-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Згідно з Типовим положенням про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177, з метою забезпечення захисту прав на пайовий фонд майна членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), в тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, створюється комісія з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (далі - комісія), яка підзвітна у своїй діяльності зборам співвласників.

Комісія, відповідно до покладених на неї завдань, у тому числі, визначає розміри паїв колишніх членів підприємства, що не були ними одержані в натурі, грошима або цінними паперами під час припинення членства, а також виявляє осіб, які є їх власниками.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

Відповідно до статуту СТОВ „ Весна- 2000", зареєстрованого розпорядженням Берегівської РДА від 30 травня 2000 року за №444 та затвердженого загальними зборами ( протокол №2 від 26 квітня 2000 року), товариство визнає себе правонаступником реформованої АПФ "Нове життя", приймає на себе як обов'язок по відшкодуванню частки його боргів.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи СТОВ „ Весна- 2000", виданого Берегівською РДА №84 , зареєстровано 6 лютого 2000 року.

Із довідки Закарпатського обласного управління статистики за №7794 вбачається, що 8.02.2000 року СТОВ „ Весна- 2000" включено до Единого державного реєстру підприємств та організацій України.

Із акту прийому передачі основних засобів ліквідаційної комісії АПФ „ Нове Життя"- 2000" від 1 січня 2000 року про передачу основних засобів правонаступнику СТОВ „ Весна- 2000" вбачається, що спірну будівлю зерносушарки інв. №584 вартістю 600 гривень, за адресою АДРЕСА_1 було передано правонаступнику СТОВ „ Весна- 2000" ( а. с. 9).

Позивачеві 25 серпня 2010 року було видано Запсонською сільською радою Свідоцтво серії ЗК № 003285 про право власності на майновий пай члена колективного сільського господарського підприємства на суму 16674.00 гривень.

На підставі рішення засновників та власників майнових паїв СТОВ „Весна- 2000„ від 28 серпня 2010 року як правонаступника АПФ „ Нове життя", йому, позивачеві, у рахунок майнового паю було передано нерухоме майно, а саме - приміщення зерносушарки в АДРЕСА_1, вартістю 600 гривень ( а. с. 8).

Із акту СТОВ „ Весна -2000" від 28 серпня 2010 року та накладної від 28 серпня 2000 року вбачається, що на підставі рішення від 28 серпня 2010 року „ Про виділення в натурі майнового паю" було передано ОСОБА_3 зерносушарку, розташовану за адресою с. Запсонь вул. Фізкультурна ( а. с. 9,10).

Із довідки, виданої директором СТОВ „ Весна"- 2000" від 16 грудня 2014 року вбачається , що будівлю зерносушарки, інв. №584 вартістю 600 гривень , за адресою АДРЕСА_1 СТОВ „ Весна" отримало в рахунок майнового паю від АПФ „ Нове життя" після реорганізації АПФ „ Нове життя" .

Відповідно до п.1.1 статуту СТОВ „СТИКБ", зареєстрованого розпорядженням голови Берегівської РДА від 18 травня 2000 року №409 та затвердженого загальними зборами СТОВ „СТМКБ" , дане товариство є правонаступником частини прав та обов'язків агрофірми "Нове життя" ( а. с. 40).

Із акту передачі основних засобів ліквідаційної комісії АПФ „ Нове життя" в рахунок кредиторської заборгованості передано рухоме та нерухоме майно, зокрема зерносушилку за №29 вартістю 1500 гривень ( а. с. 48).

Із письмової відповіді виконавчого комітету Запсонської сільської ради Берегівського району від 9 липня 2015 року №106 стверджується факт того, що в списку майнових пайщиків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутній. Відповідно до журналу книг обліку майнових сертифікатів встановлено, зокрема із запису № 1034 від 16 квітня 2007 року, ОСОБА_2 отримав майновий сертифікат ЗК 003282 на суму 35378 .00 гривень, на підставі договору купівлі- продажу від 23 грудня 2006 року на суму 22828, та договору купівлі- продажу від 22 грудня 2006 року на суму 10035 гривень та договору дарування від 22 грудня 2006 року на суму 2515 гривень.

Із протоколу засідання власників майнових паїв СТВ" СТМКА" від 17 лютого 2012 року стверджується факт того, що ОСОБА_2 вирішено виділити в натурі в рахунок майнового паю ( свідоцтво ЗК №1 003282) зерносушарку №29 вартістю 1500 гривень за адресою с. Запсонь вул. Фізкультурна Берегівського району .

Згідно з актом приймання передачі майна, виділеного в натурі, та накладної від 17 лютого 2012 року, складеної та підписаної директором СТОВ „ СТМКБ", стверджується факт того, що на підставі рішення (протоколу ) від 17 лютого 2012 року зазначене товариство передало, а ОСОБА_2 прийняв зерносушарку за адресою АДРЕСА_1

Із довідки, виданої виконкомом Запсонської сільської ради від 27 серпня 2010 року за №595, вбачається, що будівля зерносушарки інв. №584 знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Із довідки, виданої директором СТОВ „ СТМКА" за №12 від 17 лютого 2012 року, стверджується факт того, що будівля зерносушарки, інвентарний номер №29 вартістю 1500 гривень, за адресою АДРЕСА_1 ними отримана від АПФ „ Нове життя" в процесі реорганізації , та ним було передано в рахунок майнового паю ОСОБА_2, згідно з рішенням( протоколом )та актом приймання передачі від 17 лютого 2012 року.

Отже, матеріалами справи встановлено, що правонаступниками реформованої АПФ "Нове життя" є СТОВ „ Весна - 2000" та СТОВ "СТМКБ", яким було передано рухоме та нерухоме майно , які прийняли на себе обов'язки по відшкодуванню, як частки боргів, так і право вимоги щодо кредиторської заборгованості в обсязі отриманого майна.

Із пояснень представників сторін вбачається, що правонаступниками реформованої АПФ „ Нове життя" були інші юридичні особи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачеві ОСОБА_3 у встановленому законом порядку у рахунок майнового паю СТОВ „ Весна-2000 „ 28 серпня 2010 року було виділено у натурі будівлю зерносушарки інв. №584 вартістю 600 гривень, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Також, ОСОБА_2 у рахунок майнового паю, СТОВ "СТМКБ" 17 лютого 2012 року було виділено у натурі будівлю зерносушарки інв. №29 вартістю 1500 гривень , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Отже, матеріали справи свідчать про те, що дані зерносушарки у рахунок майнового паю були виділені у натурі, як позивачеві ОСОБА_3, так і фізичній особі, яка не приймала участь у справі, ОСОБА_2 і які розташовані за однією адресою АДРЕСА_1

Представником апелянта заперечується факт наявності двох будівель зерносушарки.

Сторонами не оспорюються свідоцтва про право власності на майновий пай .

На час розгляду справи у суді апеляційної інстанції рішення СТОВ „ Весна-2000 „ від 10 серпня 2010 року та рішення СТОВ „СТМКБ „ від 12 лютого 2012 року про виділення у натурі майнового паю загачених зерносушарок , є чинними і сторонами не опорювалися.

Особа, яка оскаржила судове рішення, ОСОБА_2, оспорює право власності на зерносушарку, на яку суд визнав право власності позивачеві.

Рішення суду, яким встановлено права власності позивача на спірне майно, стосується прав та обов'язків ОСОБА_2

Судова колегія констатує , що суд першої інстанції у порушення вимог закону, не встановив кількість правонаступників АПФ „ Нове життя", і до участі у справі в якості відповідачів вони залучені не були. Також , суд першої інстанції не перевіряв, якому саме із правонаступників було передано спірну зерносушарку , або наявність двох зерносушарок.

На виконання вимог ст. 10 ЦПК України (щодо сприяння всебічному та повному з'ясуванню обставин справи) і ст. 130 ч. 6 п. 2 ЦПК України (щодо вирішення питання про склад осіб, які братимуть участь у справі) суд першої інстанції виключно у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК, мав усунути цей істотний недолік, однак цього не зробив.

Таким чином, ухвалення судового рішення, яке безпосередньо створює права та обов'язки для соби чи позбавляє права власності на нерухоме майно, без залучення такої особи до участі у справі в якості відповідача є також порушенням ст. 33, 37 ЦПК України, та гл. 87 ЦК України.

Апеляційний суд в межах своїх повноважень не може виправити допущеного судом першої інстанції порушення, оскільки не наділений правами щодо залучення до участі у справі інших осіб, а лише перевіряє законність рішення місцевого суду в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наведених обставин, суд, розглядаючи спір лише з участю осіб, які брали участь у справі не мав підстав для задоволення позову.

Вирішення питання про права та обов'язки особи, не залученої до участі у справі, є істотним порушенням вимог ЦПК України, що привело до постановлення неправильного рішення суду.

Судова колегія констатує, що дана відмова не позбавляє позивача права на звернення до суду із повторним позовом.

За таких обставин, відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 309 ЦПК України, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду від 13 травня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: