Номер провадження: 22-ц/785/6009/15
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод та виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю відносно частини квартири АДРЕСА_1 та виселення відповідачів.

У судовому засіданні:

- позивач вимоги підтримав, та пояснив, що згідно до рішень суду він є власником 1/4 частини вищевказаної квартири, але відповідачі перешкоджають йому у проживанні в квартирі. Позивач просить усунути перешкоди в праві користування квартирою АДРЕСА_1 зі сторони відповідачів та виселити відповідачів із жилої кімнати площею 12 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

- відповідачі в судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Суд першої інстанції вирішив:

- зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1;

- виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з жилої кімнати площею 12 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції правомірно виходив з того, що згідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2012 року позивачу виділено жилу кімнату загальною площею 12 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 09-12).

Той факт, що відповідачі перешкоджають позивачу в проживанні в його частині квартири, тобто в користуванні власністю підтверджується висновками Ізмаїльського МВ МВД України в Одеській області (а.с. 21, 23) відмовним матеріалом.

В судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги щодо усунення перешкод та виселенні відповідачів з жилої кімнати площею 12 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 обґрунтовані та підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, а тому мають бути задоволені.

При цьому, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК України.

На підставі зазначеного вище, судова колегія вважає, що ОСОБА_4 не довела ті обставини, на які вони посилались як на підставу своїх заперечень щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Посилання апелянта на відсутність змоги подати свої заперечення на зазначений вище позов, неналежне сповіщення відповідачів про час місце судових засідань, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порядок повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату судового засідання врегульовано ст. 74 ЦПК України.

Належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обов'язковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України).

В цьому сенсі, судова колегія наголошує, що сторони по даній справі мали можливість, починаючи з 23 травня 2014 року (дати отримання повісток), подати свої заперечення на вищевказаний позов (а.с. 31, 32).

Про час та місце судових засідань, які були призначені на 03 лютого 2015 року, 10 березня 2015 року, апелянт була належним чином повідомлена (а.с. 67, 68, 72-75).

Крім того, відсутність відповідачів в судовому засіданні при розгляді зазначеної вище справи, не призвела до неправильного вирішення цієї справи.

Отже, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод та виселення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда