Справа № 309/3725/15-ц
Провадження № 2/309/1568/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Хуст

в складі: головуючого-судді: Сідей Я.Я.

при секретарі: Раковці Г.Ю.

з участю захисника позивача: ОСОБА_1

захисника відповдіача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилаються на те, що ОСОБА_4 12 листопада 2011 року приблизно о 11 годині знаходячись на ґрунтовій дорозі в с. Монастирець-Поточок, яка веде в урочище «Криничний», на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_3, яка намагалася проїхати по вказаній дорозі до своєї земельної ділянки, почав погрожувати останній вбивством металевими вилами та наніс їй декілька ударів дерев'яною палкою по різним частинам тіла, при цьому спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянках нижньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, середньої третини лівого стегна, середньої третини правого стегна по передній поверхні, проекції лівої нирки, забою грудної клітки та лівої кісті.

Вироком Хустського районного суду Закарпатській області від 29.05.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та призначити йому покарання у виді одного місяця арешту. На підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання.

Внаслідок дій відповідача позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 1455, 71 гривень та моральну шкоду в сумі 10 000 гривень.

В судовому засіданні захисник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, позов підтримав повністю, посилаючись на наведені в ньому обставини. Просить суд позов задоволити.

Захисник відповідача ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що позивачем не надано належних доказів щодо завдання матеріальної шкоди, оскільки відсутній рецепт лікаря відносно лікування. Просить суд відмовити у задоволенні позову, як безпідставному.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_4, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 12 листопада 2011 року приблизно о 11 годині знаходячись на ґрунтовій дорозі в с. Монастирець-Поточок, яка веде в урочище «Криничний», на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_3, яка намагалася проїхати по вказаній дорозі до своєї земельної ділянки, почав погрожувати останній вбивством металевими вилами та наніс їй декілька ударів дерев'яною палкою по різним частинам тіла, при цьому спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянках нижньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, середньої третини лівого стегна, середньої третини правого стегна по передній поверхні, проекції лівої нирки, забою грудної клітки та лівої кісті.

Вироком Хустського районного суду Закарпатській області від 29.05.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та призначити йому покарання у виді одного місяця арешту. На підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.

Позивачем в судовому засіданні доведено, що неправомірними і винними діями відповідача завдано моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні позивачем душевних і моральних страждань та переживань, приниження її честі та гідності серед близьких та знайомих, вимушеності змін у життєвих і соціальних стосунках позивача, що є правовою підставою, відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральні переживання у звязку з ушкодженням здоровя підлягають відшкодуванню.

Керуючись вищевикладеним, суд вважає, що достатньою сумою, яка здатна компенсувати фізичні та моральні страждання ОСОБА_3 1000 гривень, виходячи із характеру, тривалості страждань та негативних наслідків.

Щодо стягнення матеріальної шкоди, то згідно загальних засад вирішення питань про відшкодування матеріальної шкоди та у відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленумом Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

З наданих позивачем документів, які судом були оглянуті у матеріалах криміанльноїх справи № 713/3551/12, на підтвердження вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1455, 71 гривень неможливо зробити висновок про їх належність, допустимість.

Квитанції про оплату лікарських препаратів та про оплату витрат на пальне /а.с. 124-132 кримінальної справи/ не підтверджують наявність безпосереднього причинного звязку між тілесними ушкодженнями, спричиненими відповідачем 12 листопада 2011 року та вказаними витратами. Наявна у матеріалах справи довідка фельдшера Хустської ЦРД ОСОБА_6 стверджує факт перебування позивача на амбулаторному лікуванні з 13.11.11 р. по 18.11.11 р. з діагнозом хронічний бронхіт. Будь-яких інших доказів щодо витрат на лікування саме внаслідок спричинених тілесних ушкоджень матеріали справи не містять та позивачем суду не надані.

Доводи позовної заяви в цій частині не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач вимагає від суду зробити припущення про взаємну повязаність тілесних ушкоджень, спричинених протиправними діями відповідача 12.11.2011 р. та відшкодуванням вартості витрат на лікування, що є неможливим, оскільки згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 1000 гривень.

Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_4 відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 № 143 Хустського району Закарпатської області на користь ОСОБА_3 1 000 /одну тисячу/ гривень моральної шкоди та 487 гривень 20 копійок судового збору.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_7

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_7