Справа № 646/7644/15-ц
№ производства 2/646/1508/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Величко Ю.В.

за участі: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про припинення права користування житловим приміщенням, покладання обов'язку звільнити житлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

У червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі порушують її право власника спірної квартири.

У судовому позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, на обґрунтування яких послалася на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що ОСОБА_3 доводитися їй матір'ю, якої вона її не вважає. Майже з народження вона проживає у своєї баби ОСОБА_7 На теперішній час вона досягла повноліття і бажає створити сім'ю, з якою планує проживати у спірній квартирі, що належить їй на праві власності. Проживання в квартирі ОСОБА_3 і її доньки ОСОБА_8 порушує її права власника.

Посилаючись на викладене, просить: припинити право користування ОСОБА_3 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_8 квартирою АДРЕСА_2 із зняттям їх з реєстрації; зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_6 звільнити жиле приміщення: квартиру АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, посилаючись на їхню безпідставність і пояснила, що є матір'ю позивачки, яку народила у першому шлюбі. У 2001 році вона придбала спірну квартиру і стала в ній проживати. В 2003 році вона подарувала дочці цю квартиру і продовжила в ній проживати. Оскільки вона уклала новий шлюб, то позивачка з того часу проживає у своєї баби, її матері, - ОСОБА_7 В спірній квартирі проживає вона з неповнолітньою дочкою ОСОБА_9, при цьому інше житло у них відсутнє. Перепон для вселення позивачки в спірну квартиру не має, вона неодноразово її запрошувала.

Відповідач ОСОБА_6, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає необхідним ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності юридичної особи, вважала, що не має законних підстав для задоволення позову, оскільки родина відповідачів проживає в квартирі на законних підставах, права позивачки, яка є власницею нерухомості, не порушені. У разі задоволення позову будуть протиправно порушені права неповнолітньої ОСОБА_8.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України), суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, її матір'ю є ОСОБА_3.

З ОСОБА_1 виховувалась своєю бабою ОСОБА_7 і проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

30 липня 2003 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 належну їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2001 року квартиру АДРЕСА_2.Договір посвідчений нотаріально і зареєстрований 01 вересня 2003 року у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Даних про те, що названий договір дарування від 30 липня 2003 року є не дійсним, в розпорядженні суду не має.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про власність» власник має право вимагати усунення будь яких порушень свого права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

30 червня 2006 року ОСОБА_3 і ОСОБА_6 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки з місця проживання від 09 червня 2015 року, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: власник ОСОБА_10, її мати ОСОБА_3 і сестра ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована в спірній квартирі з 18 січня 2002 року.

Мотивуючи свої вимоги, позивач і її представник посилалися на положення ч.2 ст. 406 Цивільного кодексу України, якою передбачено припинення сервітуту за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

На розсуд суду в даному випадку не може застосовуватися загальна норма закону, оскільки спірні правовідносини урегульовані спеціальною нормою.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени родини власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеного законодавства свідчить, що право члена родини власника житла користуватись цим житлом є похідним від права власності його власника.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 настоювали, що ОСОБА_3 та її неповнолітня донька ОСОБА_8 безперервно проживають в спірній квартирі.

Суду не надано доказів спроб позивачки вселитися в спірну квартиру і наявності протидії їй у цьому з боку відповідачів.

Таким чином, не має підстав для припинення права ОСОБА_3 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, користуватись житловим приміщенням у спірній квартирі, відповідно не має і законних підстав для покладання на ОСОБА_3 обов'язку звільнити житлове приміщення.

ОСОБА_6 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3

Суду не надано доказів порушення ОСОБА_6 прав позивачки відносно її нерухомого майна, тому відсутні підстави для покладання на нього обов'язку звільнити спірне житлове приміщення, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 і ОСОБА_8не втратили право користування спірним житловим приміщенням, тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224-228 ЦПК України, ст. 48 Закону України «Про власність», ст.ст. 406, 406 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про припинення права користування житловим приміщенням, покладання обов'язку звільнити житлове приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Єжов