АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/4051/15 Головуючий 1-ї інстанції - Чайка І.В.
Справа № 2-641/1847/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом заступника прокурора м. Харкова в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради, треті особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Державний професійно-технічний навчальний заклад «Центр професійно-технічної освіти №3 м. Харкова» про зобов'язання проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року заступник прокурора м. Харкова в інтересах особи із числа дітей, позбавлених батьківського піклування - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради (далі Заклад) про зобов'язання проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позову посилався на те, що з 29 серпня 2011 року по 01 вересня 2014 року в даному Закладі навчався та виховувався неповнолітній ОСОБА_1, який має статус дитини , позбавленої батьківського піклування. Проте, при його випуску, відповідачем всупереч ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» була нарахована та виплачена йому одноразова грошова допомога у розмірі не менше 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 42,50 грн. замість шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку - 7 716 грн.

У зв'язку з викладеним, прокурор просив зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1, з урахуванням виплачених йому раніше 42,50 грн. одноразову допомогу в розмірі 7 716 грн.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, оскільки зазначена сума одноразової грошової допомоги виплачується дитині, позбавленої батьківського піклування лише при її працевлаштуванні. ОСОБА_1 продовжує навчання в іншому закладі і знаходиться на повному державному забезпеченні.

Представники третіх осіб - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Державного професійно-технічного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти №3 м. Харкова» також заперечували проти задоволення позову, зазнаючи, що дитячий будинок виплатив одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі, встановленому законом.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано Комунальний заклад «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» у розмірі 7 673,50 грн.

Стягнуто з Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської обласної ради на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі Комунальний заклад «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судова колегія погоджується з висновками суду, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги, щодо правомірності дій відповідача безпідставні.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1-3 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" (далі Закон№ 2342-ІУ) передбачено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Згідно ч. 7 ст. 8 Закону № 2342-ІУ, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є особою із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, та випускником Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради на якого поширюється дія положень ч. 7 ст. 8 Закону. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання представника відповідача стосовно можливості застосування пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року, оскільки п. 2 Прикінцевих положень вище вказаного Закону № 2342-ІУ від 13 січня 2005 року передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта закону України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: