Справа № 2/489/2888/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає з 2012 р., оскільки розлучився з позивачкою та добровільно виїхав з квартири. Участі в утриманні житла відповідач не бере, комунальні послуги не оплачує. Через вищевказані обставини позивачка не має можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном, фактичне місце проживання відповідача їй не відоме.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до заяви, позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно Договору дарування від 10.02.2009 р., посвідченого ПН ММНО Горбуровим К.Є., ОСОБА_1 прийняла, як дарунок, від ОСОБА_4 квартиру за НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до Довідки ОСББ «Сокіл» від 27.08 2015 р. ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2012 р., шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Однак, відповідно до Акту ОСББ «Сокіл» від 01.09.2015 р. в зазначеній квартирі відповідач ОСОБА_2 не проживає з 2012 року. Його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги відповідач не оплачує. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власниці у розпорядженні своїм майном.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: