17.08.2015 Справа № 363/608/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Клименко В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаврилівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, за зустрічним позовом 3-ї особи ОСОБА_2 до Гаврилівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гаврилівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

В червні та липні 2015 року ОСОБА_1 збільшив і уточнив позовні вимоги (а.с.112-122, 19-196).

В квітні 2015 року залучена до участі в розгляді справи ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Гаврилівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

В липні 2015 року ОСОБА_2 доповнила та уточнила свої позовні вимоги (а.с.180-185).

Позов ОСОБА_1 мотивував тим, що батьки позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_4

проживали у незареєстрованому шлюбі, у власності батька знаходився житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_10 батько ОСОБА_5 помер, після чого відкрилася спадщина у вигляді зазначеного будинку з надвірними будівлями.

Спадкоємцем першої черги за законом був він один, інших спадкоємців не було. На день смерті батька позивач був неповнолітнім, мав 15 років, тому самостійно з

заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Мати ж, під опікою якої він перебував, також не подавала заяву про прийняття ним

спадщини. На час смерті батька він проживав з ним та з матір`ю в одному будинку по АДРЕСА_1, і відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину.

Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 і лише після цього позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийнятгя спадщини, однак отримав роз'яснення державного нотаріуса Вишгородського району

ОСОБА_6 № 133/02-14 від 30.01.2015 року, згідно якого видача йому свідоцтва про

право на спадковий будинок є неможливою, оскільки право власності на будинок за його батьком не зареєстровано, запропоновано за вирішенням питання про право на спадщину звернутись до суду.

Позивач просить суд встановити факт прийняття ним спадщини у виді спадкового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, належного його батькові ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_12. Крім того, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказаний будинок з надвірними будівлями.

У подальшому у судовому засіданні 22.06.2015 р. позивач та його представник ОСОБА_7, залучивши до участі у справі у якості співвідповідача третю особу - ОСОБА_2, сестру позивача, у порядку ст. 31 ЦПК України змінили та збільшили обсяг позовних вимог, звернувшись до суду з відповідною заявою (а.с. 112 - 122), у якій позов доповнили новою вимогою, а саме: просять встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10, доводився батьком позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні 27.07.2015 року представник позивача ОСОБА_8, діючи у межах наданих їй повноважень, ще раз змінила та уточнила позовні вимоги (а.с. 195 - 196), посилаючись на те, що у ході судового розгляду було встановлено, що літня кухня під літерою Г, яка входить у перелік надвірних будівель спірного домоволодіння, була побудована в 1984 році, тобто вже після смерті його батька, яка настала в ІНФОРМАЦІЯ_13, а відтак не може бути предметом спору про спадщину, що відкрилася після смерті батька. Після останнього уточнення позовних вимог позивач та його представник просять: встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10, доводився батьком позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити факт прийняття позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини, а саме: житлового будинку під літерою А житловою площею 18,9 кв.м, загальною площею 62,5 кв.м, сараю під літерою Б, убиральні під літерою В, погребу під літерою Е, колодязю під літерою І, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_10; визнати за позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем с. Нові Шепеличі Чорнобильського району Київської області, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 право власності на житловий будинок під літерою А житловою площею 18,9 кв.м, загальною площею 62,5 кв.м, та на господарські будівлі і споруди, а саме: сарай під літерою Б, убиральню під літерою В, погріб під літерою Е, колодязь під літерою І, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

28.04.2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області та ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 58 - 62). Зустрічний позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_14 померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташоване за адресою АДРЕСА_1, земельної ділянки за вказаною адресою розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельна ділянка розміром 0,0797 га для ведення особистого селянського господарства.

Мати за життя заповіту не залишила, інші спадкоємці на спадщину не претендували та з заявами про прийняття спадщини не зверталися (наскільки їй відомо). Особисто вона у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, де було відкрито спадкову справу за № 350/2013. Однак, на заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину їй нотаріусом було видано роз`яснення, згідно якого через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок видача свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно не є можливою, для вирішення зазначеного питання необхідно звертатися до суду. У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 навела свої аргументи щодо належності спадкового майна саме спадкодавцю ОСОБА_4, а не спадкодавцю ОСОБА_5, як про це стверджує у своєму позові позивач ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_14.

У судовому засіданні 27.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 доповнила та збільшила обсяг позовних вимог (а.с. 180 - 184), оскільки у ході розгляду справи їй стало відомо, що ОСОБА_1 07 серпня 2013 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері та 29 вересня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована на території: АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, належної спадкодавцю ОСОБА_4 згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, а також на земельну ділянку площею 0,0797 га з кадастровим номером НОМЕР_4, що розташована на території: АДРЕСА_1, наданої для ведення особистого селянського господарства, належної спадкодавцю ОСОБА_4 згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5.

Зазначаючи, що з часу виходу матері на пенсію в 1983 році вона важко хворіла, останні чотири роки свого життя перебувала на диспансерному обліку, потребувала стороннього догляду, була прикута до ліжка. Однак, позивач ОСОБА_1 за весь цей час практично не відвідував матір, станом її здоров'я не цікавився, ніколи ніякої матеріальної допомоги на лікування не надавав, хоча він був працездатним, проживав недалеко від матері і мав можливість надавати допомогу у догляді за нею. Проте, саме відповідач постійно доглядала за нею, купувала їй ліки, турбувалась про неї.

Відтак, у зазначеній заяві про доповнення та уточнення позовних вимог від 27.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 додатково просить суд усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_14; просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.09.2014 року на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована на території АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, належної спадкодавцю ОСОБА_4 згідно Державного акту на право

власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, в частині визнання

ОСОБА_1 спадкоємцем на 1/2 частку спадщини; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.09.2014 року на земельну ділянку площею 0,0797 га кадастровим номером НОМЕР_4, що розташована на території АДРЕСА_1, наданої для ведення особистого селянського господарства, належної спадкодавцю ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, в частині визнання ОСОБА_1 спадкоємцем на 1/2 частку спадщини. Незмінною відповідач залишила вимогу про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_14, права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1. Крім того, вона просить суд стягнути з позивача на свою користь понесені нею судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник вимоги позовної заяви з наступними змінами та уточненнями підтримали повністю, просять її задовольнити. Зустрічну позовну заяву вважають необґрунтованою, надали суду письмові заперечення проти зустрічного позову (а.с. 99 -108, 199 - 203), просять зустрічний позов залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні вимоги зустрічного позову з наступними змінами та уточненнями підтримали повністю, просять зустрічний позов задовольнити. Первісний позов ОСОБА_1 вважають необґрунтованим та безпідставним, письмові заперечення проти первісного позову виклали у змісті як зустрічної позовної заяви, так і в заяві про доповнення та уточнення позову (а.с. 58-62, 180-184), просять первісний позов залишити без задоволення.

Відповідач за первісним та за зустрічним позовами - Гаврилівська сільська рада Вишгородського району Київської області - в судове засідання не з»явився, направили суду листа , в якому просять справу розглянути за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, вирішення справи по суті залишає на розсуд суду.

Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість первісного позову лише у частині встановлення юридичного факту про наявність родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_13, як між батьком та сином, та про необхідність його часткового задоволення у цій частині.

Зустрічний позов суд вважає необґрунтованим у повному обсязі, тому підстав для його задоволення суд не вбачає.

До таких висновків суд дійшов виходячи із наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року приписують, що правила книги шостої цього кодексу може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 у віці 44 років в смт. Ірпінь Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис виконкому Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 10 від 01.07.1972 року. (а.с. 7). З пояснень сторін відомо, що смерть ОСОБА_5 наступила у результаті нещасного випадку.

Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 05.12.2014 р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області , до відомостей актового запису про народження № 17 від 26.04.1957 року були внесені зміни у зв`язку із визнанням батьківства щодо ОСОБА_3, де прізвище «ОСОБА_3» змінено на «ОСОБА_3», відсутні у актовому записі про народження відомості про батька змінено на «батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, що проживав в АДРЕСА_2

У свідоцтві про народження прізвище позивача записано російською мовою також «ОСОБА_3», як і батька (а.с. 6), в паспорті позивача прізвище російською мовою на сторінці 2 також записане «ОСОБА_3» (а.с. 4), проте при перекладі цього ж прізвища на українську мову відповідними працівниками Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області на сторінці 1 паспорту це прізвище записано як «ОСОБА_3» (а.с. 4), що, на думку суду, штучно створило різночитання прізвищ у батька та сина.

Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/70-а-2 від 23.01.2015 року, запис українською мовою прізвища «ОСОБА_3» у паспорті позивача і запис прізвища батька російською мовою як «ОСОБА_3» у свідоцтві про смерть, а також запис прізвища позивача російською мовою у його свідоцтві про народження «ОСОБА_3» є ідентичними (а.с. 15). Відтак суд приходить до висновку про задоволення первісного позову у частині вимоги про встановлення того факту, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10, доводився батьком позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В частині ж вимоги ОСОБА_1 про встановлення судом факту прийняття ним спадщини у виді будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 - суд не має підстав для задоволення позову у цій частині через недоведеність позивачем як факту належності спірного будинку саме батьку на день смерті останнього, так і через недоведеність того, що саме в його, позивача, управлінні та володінні спірний будинок перебував та перебуває до цього часу, починаючи з 1972 року, якщо він відкрито вступив в управління ним та володіння.

З позовної заяви ОСОБА_11 вбачається, що спадщина, щодо якої ним порушено цивільно-правовий спір, відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто у період чинності ЦК УРСР, тому при вирішенні його позовних вимог застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, чинній на час смерті батька позивача ІНФОРМАЦІЯ_10) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, чинній на час смерті батька позивача ІНФОРМАЦІЯ_10) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 19.11.2014 р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в господарських книгах сільради за 1964 - 1965 р.р., 1967 - 1969 р.р., за 1970 - 1973 р.р. дійсно проживав та значився головою господарства до дня його смерті, а/з № 10 від 01.07.1972 р. За цим господарством значилась земельна ділянка 0,26 га, при цьому у довідці адреса господарства та земельної ділянки не вказані (а.с. 9). З зазначеної довідки суд не може зробити висновку про те, головою якого саме господарства був ОСОБА_5, а відповідно до правил ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до довідки тієї ж Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 29.12.2014 р. ОСОБА_5 був зареєстрований з 1964 року та проживав в АДРЕСА_1 і на день його смерті спільно з ним у вказаному будинку були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 - цивільна дружина, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, - дочка цивільної дружини, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8, син цивільної дружини (а.с. 11). З останньої довідки не вбачається чітко і однозначно: хто саме з дорослих осіб був головою вказаного господарства: ОСОБА_5 чи його цивільна дружина ОСОБА_4, оскільки в довідці мова йде лише про проживання та реєстрацію.

Відповідно до довідки тієї ж Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 25.03.2015 р. згідно погосподарського обліку сільської ради в господарстві № 1181-1 по АДРЕСА_1 значиться голова двору - ОСОБА_4. У вказаній довідці відсутня як інформація про такого голову двору як ОСОБА_5, так і інформація про ОСОБА_14, який, за його твердженнями, ще в ІНФОРМАЦІЯ_13 ніби то фактично прийняв спадщину у вигляді вказаного будинку шляхом вступу в управління зазначеним будинком та фактичне володіння ним.

Таким чином, суду позивачем не надано такої сукупності належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про те, що, по-перше, померлий батько позивача дійсно був власником спірного нерухомого майна на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10, та, по-друге, що вказане майно дійсно було прийнято позивачем в управління та у володіння відповідно до правил ст.ст. 548 -549 ЦК УРСР, а не лише задекларовано про це у тексті позовної заяви.

Через недоведеність позивачем у суді самого факту відкриття спадщини у виді спірного нерухомого майна та через недоведеність наступного прийняття ним цього майна у вигляді спадку в ІНФОРМАЦІЯ_13, суд позбавлений можливості задовольнити його позов і в частині визнання за ним права власності на вказане майно, у зв`язку з чим у позові в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову.

Зустрічний позов ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки він не ґрунтується на встановлених судом фактичних обставинах справи та досліджених судом доказах. Судом встановлено, що ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_11 у віці 85 років в с. Тарасівщина Вишгородського району Київської області (а.с 8, 65), вона була матір`ю як позивача ОСОБА_1, так і відповідача ОСОБА_2 (а.с. 6, 67). Остання змінила прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.а. 68).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, на яку мають право два спадкоємці першої черги: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, кожен з яких має право на спадщину у рівних частках - по 1/2 частці кожному. Вони обоє у визначений законом 6-місячний строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. При цьому позивач ОСОБА_1 у визначеному законом порядку вже оформив своє право на ? частку земельних ділянок, а ОСОБА_2 такого юридичного кроку ще не вчиняла, але не позбавлена правової можливості це зробити.

Суд вважає, що обоє спадкоємців мають аналогічне право і на рівні частки свого спадку у виді спірного будинку, проте вирішити це питання суд позбавлений можливості не лише через правову позицію по справі самих сторін та їх представників, а в першу чергу через те, що уразі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, то відповідно до судової практики, що склалася в Україні, це є підставою для відмови у позові в цій частині. Відмовляючи сторонам у оформленні їх права на спадщину на спірний будинок нотаріус їм видів роз`яснення, а не постанови, що судом не приймається як належна та передбачена законом відмова (10, 80).

Вимоги зустрічного позову про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_14, не підлягають задоволенню через те, що у суді відповідачем не доведено належними та допустимими доказами ухилення позивача ОСОБА_1 від надання допомоги матері, з одного боку, та не доведено факту перебування матері у безпорадному стані. Суд враховує, що на день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 був пенсіонером.

За таких обставин суд вважає, що відсутні і підстави для визнання недійсними отриманих позивачем свідоцтв про право на спадщину у виді земельних ділянок.

Керуючись ст.11,60,208,209,213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Встановити, що ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_9, є батьком ОСОБА_1.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1, а саме про встановлення факту прийняття спадщини, а саме житлового будинку під літерою А, сараю під літерою Б, убиральні під літерою В, погребу під літерою Е, колодязю під літерою 1, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_5, а також про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на вказане майно- відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, про визнання частково недійними свідоцтв про право на спадщину від 29 вересня 2014 року на земельні ділянки, про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що розташований в АДРЕСА_1- відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути протягом десяти днів подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя Л.Ф.Войнаренко