Номер провадження: 22-ц/785/5239/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Кравця Ю.І., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволені.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 332000 гривень, а також судовий збір.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» подали до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що на підставі п. 20.2 договору №ТП169181Га/14о добровільного страхування наземного транспорту « Все включено», укладеного між сторонами, викрадення автомобіля позивача відноситься до страхових випадків, тому відповідно до ст.ст. 8,16,25 Закону України « Про страхування» страховик повинен здійснити виплату страхової суми, яка передбачена п.8 договору в розмірі 332000 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, до якого суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків;

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

На підставі ст..638 ЦК України , договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, статтею 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюється страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства;

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору;

Страхувальник підписав Договір страхування 24.06.2014 року, при цьому, жодних зауважень чи застережень щодо змісту Договору надано не було.

09.08.2014 року до Страхової компанії звернувся ОСОБА_4 з повідомленням про незаконне заволодіння застрахованим транспортним засобом.

З наданих останнім пояснень, вбачається, що приблизно о 12-00 годині 09.08.2014 року він залишив застрахований автомобіль по вул. Бабушкінська 3а в м. Одеса. Барсетку з документами та ключами від застрахованого автомобіля забрав з собою та пішов на море. Під час знаходження на пляжі, ОСОБА_4 залишив барсетку з документами та ключами разом з іншими своїми речами та пішов купатися. Коли почав збиратися додому, приблизно о 14-00 09.08.2014 року, ОСОБА_4 виявив відсутність барсетки, повернувшись до місця де залишав застрахований автомобіль, також виявив його відсутність.

В разі настання передбаченої у п. 20.2 Договору події, Страхувальник зобов'язаний у випадку викрадення ТЗ в день подання Страховику письмового повідомлення про настання події, передати представнику Страховика основний та додатковий комплект ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключено: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля), або довідку про їх вилучення органами МВС (п.23.1.11).

Відповідно до п.23.2 Договору обов'язки Страхувальника, вказані у п. 22.2, п. 23.1 цього Договору, за винятком пп.22.2.1 Договору, в однаковій мірі розповсюджується на осіб, що допущені до керування застрахованим ТЗ на законних підставах. Порушення вказаними особами цих вимог тягне за собою ті ж наслідки, що і невиконання їх Страхувальником.

Отже, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування щодо вказаного випадку стало порушення Страхувальником обов'язків, встановлених Договором, а саме:

виконувати всі умови Договору (п.22.2.2.);

не зберігати у громадських та службових місцях (приміщеннях) додаткові комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденого та/або пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню, документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) (п.22.2.4.);

ознайомити осіб, допущених до керування застрахованим ТЗ у встановленому законом порядку та осіб, які мають право надати Повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, з умовами Договору та Правил (п.22.2.8.);

здійснювати всі необхідні, можливі та доречні дії щодо запобігання виникненню страхових випадків та зменшення їх наслідків (п. 22.2.9.).

Отже, колегія приходить до висновку, що обов'язок щодо передачі Страховику основного та додаткового комплекту ключів до замку запалювання, пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню, свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля Toyota Camry, д/н НОМЕР_1, у випадку викрадення, виконано не було, у зв'язку з залишенням барсетки із зазначеними речами на пляжі, що не заперечувалось позивачем, що свідчить про порушення п.п. 22.2.4., 22.2.9. Договору та що відповідно є підставою для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування, на що наголошує практика по розгляду даної категорії справ , викладена в численних ухвалах ВСС України.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України , підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За встановлених обставин, колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Ю.І. Кравець

С.О. Погорєлова