АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

14 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Панченка М.М., Вербової І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА»- Музичук Юлії Анатоліївни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року,

встановила:

26.01.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.03.2015 р. просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» (надалі - ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА»)на свою користь заборгованість за договором банківського вкладу НОМЕР_1 від 21 липня 2014 року в сумі 6704,66 доларів США.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що термін договору банківського вкладу закінчився 17 січня 2015 року, проте відповідач у повному обсязі не повернув суму депозитного вкладу з нарахованими відсотками через відсутність грошей в касі банку, чим порушив його права.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу НОМЕР_1 від 21 липня 2014 року в сумі 6704,66 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА»)- Музичук Ю.А. просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про стягнення з відповідача 6704,66 доларів США, що становить 145960,45 грн. по курсу НБУ на день винесення рішення.

Посилається на ті підстави, що на порушення ч.3 ст.533 ЦК України, роз'яснень які дані в абзацах 2,3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення грошових коштів в іноземній валюті не навів у мотивувальній частині рішення розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 також просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми депозитного вкладу та нарахованих процентів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам та нормам матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір у силу ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» в особі начальника Київського відділення №32 Кравченко С.Д. був укладений договір банківського вкладу НОМЕР_1 від 21 липня 2014 року, відповідно до умов якого останній приймає від вкладника грошову суму (вклад) у розмірі 14 000 доларів США для обліку коштів і зобов'язується здійснювати операції по рахунку за дорученням вкладника, повернути позивачу суму вкладу і нараховані проценти з розрахунку 12% річних.

21.07.2014 р. позивач передав грошові кошти в розмірі 14000 доларів США, проти чого відповідач не заперечував.

17.01.2015 р. та 19.01.2015 р. позивач звертався до відповідача з заявами про повернення залишку суми банківського вкладу та нарахованих відсотків.

Відповідно до виписки по особовому рахунку, сума належного позивачу вкладу станом на 16.03.2015 р. складає 6704,66 доларів США.

Відповідно до положень статей 524,533,625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Законом України «Про банки і банківську діяльність» поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 у за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)].

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення).

У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Враховуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а також ту обставину, що предметом укладеного між сторонами договору банківського вкладу є сума коштів визначена в іноземній валюті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення коштів саме в іноземній валюті.

Крім цього, пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Це роз'яснення стосується як кредитних, так і депозитних коштів.

Суд першої інстанції правильно вирішив спір, застосувавши матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» - Музичук Юлії Анатоліївни відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/6554/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.