Номер провадження: 22-ц/785/5860/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за договором про надання кредиту та заставу майна, за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 р. публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р. (далі - Кредитний договір) в загальній сумі - 99 450,30 доларів США, яка складається із: - заборгованість по кредиту в сумі - 87 237,99 доларів США; - заборгованість за відсотками в сумі - 12 212,31 доларів США; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 50 052,84 грн.. Стягнути з відповідачів судовий збір.

Банк в позові посилався на те, що між Банком та ОСОБА_4 26.06.2008 р. був укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит в сумі - 98 000,00 доларів США, строком - на тридцять місяців, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитного договору з ОСОБА_5 26.06.2008 р. було укладено Договір поруки № 214023 (далі - Договір поруки), за умовами якого останній несе солідарну відповідальність з позичальником за порушення умов кредитного договору.

Позичальник порушила обов'язки з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, у зв'язку з чим станом на 18.02.2015 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Представник Банку в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Представник Банку надав заяву про підтримку позову, просив розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_6, представник ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Посилався на необґрунтованість та незрозумілість розрахунку боргу. Вважав, що порука ОСОБА_5 є припиненою.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 р. позов Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Банку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом в розмірі - 99 450,30 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення (100 доларів США = 2 083,6853 грн.) складає - 2 072 231,28 грн., з яких: - заборгованість по кредиту - 87 237,99 доларів США; - заборгованість за відсотками - 12 212,31 доларів США; - пеня за прострочення сплати кредиту - 10 149,84 грн.; - пеня за прострочення сплати відсотків - 39 903,41 грн.. Разом все дорівнює - 2 122 284,12 грн.. Стягнуто з відповідачів судовий збір у сумі - 3 654,00 грн..

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в апеляційних скаргах, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_6, представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в судовому засіданні підтримав викладені в апеляційних скаргах доводи та вимоги. Додатково надав клопотання: 1) про витребування доказів; 2) про призначення по справі судово-економічної експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.11.2015 р. в задоволенні вищевказаних клопотань було відмовлено, у зв'язку з їх необґрунтованістю, намаганням відповідача затягнути розгляд справи, такі клопотання не заявлялися в суді першої інстанції.

Банк письмових заперечень на скаргу не надав. Свого представника в судове засідання не направив. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки представника не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в повному обсязі вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_4 не здійснює платежів з погашення кредиту, сплаті процентів за користування грошима. Станом на 18.05.2015 р. заборгованість ОСОБА_4 за кредитом становить - 2 072 231,28 грн.. Поручитель ОСОБА_5 несе солідарну відповідальність з позичальником (а. с. 73 - 76).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин, необхідність стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 11, 509, 525, 526, 1046 - 1050, 1054 - 1055 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що згідно з укладеним 26.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_4 договором про надання споживчого кредиту № 0 остання отримала кредит в сумі - 98 000,00 доларів США, строком повернення - не пізніше 26.06.2029 р., зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом (а. с. 4 - 11).

ОСОБА_4 порушила договірні обов'язки за кредитним договором з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима. Станом на 18.05.2015 р. заборгованість ОСОБА_4 за кредитом становить - 2 072 231,28 грн. (а. с. 14 - 24).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки (а. с. 12 - 14), за яким останній несе солідарну відповідальність з позичальником (п. п. 1.1, 1.2) за невиконання обов'язків за кредитним договором.

Банк направив відповідачам вимоги про необхідність погашення кредиту (а. с. 31, 33, 35).

Заборгованість за кредитним договором не погашена.

Встановивши наявність заборгованості позичальника з повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості.

Доводи апелянтів щодо ненадання банком графіку погашення кредиту, відсутності повідомлення про збільшення процентної ставки, строку виникнення заборгованості, розрахунку боргу не приймаються до уваги, оскільки у матеріалах справи є довідка-розрахунок боргу (а. с. 14 - 24) по всім складовим частинам боргу, періоду, за який виникла заборгованість. Свого варіанту розрахунку апелянти не надали. Таким чином, вони не довели апеляційному суду неправильність визначення заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо надання доказів на підтвердження своїх заперечень (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 131 ЦПК України передбачено, що сторони зобов'язані надати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Для осіб, які зловживають своїми процесуальними правами і обов'язками, наступають відповідні негативні наслідки.

Збільшення процентної ставки за користування кредитом з 13,5% до 27% не відбулося, оскільки застосування Банком процентної ставки у розмірі - 27% це - відповідальність позичальника за порушення умов кредитного договору, а не у порядку збільшення процентної ставки за користування кредитом. Кредитним договором передбачено сплату процентів у розмірі - 13,5 річних (ч. 1 п. 1.3.1). Однак, ч. 4 п. 1.3.1 цього ж пункту передбачено, що Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі вдвічі збільшеному від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Жодних зауважень/заперечень щодо договору страхування кредиту, його зв'язку із заборгованістю по кредиту апелянти в суді першої інстанції не заявляли. Суд першої інстанції цих обставин не досліджував.

За вищевказаних підстав не приймаються до уваги доводи апелянтів про те, що підвищення процентної ставки без узгодження з ними призвело до збільшення відповідальності, а тому порука є припиненою.

Довід щодо відсутності графіку погашення кредиту спростовується положеннями п. 1.2.2 кредитного договору про те, що позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 26.06.2029 р.. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі - 1 175,00 доларів США.

Довід щодо необхідності застосування курсу долара США ні на час подання позову, а на час ухвалення рішення не відповідає вимогам діючого законодавства (ст. 533 ЦК України, ст. ст. 11, 31 ЦПК України).

Щодо безпідставної, як на думку апелянтів, відмови у клопотанні про обов'язкову участь представника Банку в судовому засіданні, колегія суддів зазначає про невідповідність цих доводів вимогам ст. ст. 10, 11, 27, 158, 169 ЦПК України. 10.04.2015 р. до суду надійшли заяви Банку про розгляд справи за відсутності його представника (а. с. 58, 67).

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про його несповіщення про час і місце розгляду справи необхідно зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 309 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції неодноразово направляв поштою ОСОБА_5 судові повістки, які повернулася з приміткою «За закінченням терміну зберігання» (а. с. 64, 80).

Однак, освідомленість ОСОБА_5, його слідкування за ходом розгляду позову Банком підтверджується одночасним оскарженням рішення суду разом з ОСОБА_4 (а. с. 83, 91).

Однак, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визначення розміру пені за кредитним договором вимогам діючого законодавства (ст. 551 ЦК України) не відповідає. Погодитися з висновком суду в цій частині не можна. Цього висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апелянта в цій частині є частково обґрунтованими. Розмір заборгованості з пені необхідно змінити.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно наявного у справі, наданого Банком розрахунку боргу (а. с. 22 - 23) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом визначена більше ніж за один рік. В межах річного строку розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить - 9 403,48 грн., а пені за несвоєчасне погашення заборгованості про процентам за користування кредитом становить - 34 000,37 грн., що разом становить - 43 403,85 грн.. Тому розмір пені підлягає зменшенню до вказаної суми. В задоволенні решти позовних вимог Банку про стягнення пені треба відмовити.

Оскільки неправильне застосування судом вищевказаних норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи у частині визначення розміру заборгованості з пені, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій підлягає зміні. Необхідно стягнути з відповідачів солідарно на користь Банку пеню у сумі - 43 403,85 грн.. Підстави для зміни, скасування в решті рішення в межах доводів апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останніх відсутні, а тому в решті рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду є порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббак» пені - змінити .

Стягнути з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_2) в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» пеню в сумі - 43 403 (сорок три тисячі чотириста три) грн. 85 коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

Є. С. Сєвєрова