АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/313/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ПАТ «Дельта Банк», який підтримав доводи апеляційної скарги, та ОСОБА_6, ОСОБА_7, їх представника, які заперечували на доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 06.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №49.36/154-КМК-08, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 82000 доларів США з розрахунку 20% річних за користування кредитом на строк з 06.02.2008 року по 05.02.2018 року.

Виконання ОСОБА_6 зобовязань по валютному кредиту забезпечувалось:

- договором поруки №49.36/154-ПМК/1-08 від 06.02.2008 року з поручителем ОСОБА_9;

- договором поруки №49.36/154/10-ПЕК2 від 25.11.2010 року з поручителем ОСОБА_7;

- договором поруки №49.36/154/10-ПЕК2 від 25.11.2010 року з поручителем ОСОБА_8.

Згідно з вказаними договорами поруки, поручитель у випадку непогашення зобовязань по кредитному договору несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник (позичальник).

Позичальник ОСОБА_6 умови кредитного договору належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 25.02.2014 року утворилася заборгованість по кредиту в сумі 626897,53грн., з яких 416463,50грн. тіло кредиту та 210434,03грн. відсотки.

На підставі наведеного, ст. ст. 512-519, 526, 530, 536, 553, 554, 575, 589, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 35, 41 Закону України «Про Іпотеку», позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 626897, 53 грн. та судові витрати у розмірі 3654 грн..

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2014 року було виведено ОСОБА_9 зі складу відповідачів у цивільній справі позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 350000грн. протягом 2015 року та судові витрати в сумі 3500 грн..

В апеляційній скарзі на це рішення ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_6 на користь банку витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1827 грн..

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

По справі встановлено, що 06.02.2008 року між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» і ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №49.36/154-КМК-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 82000 доларів США в рамках траншевої кредитної лінії шляхом укладення додаткових угод за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладання кожної додаткової угоди до цього Договору про надання кредиту, що є його невідємною частиною.

Згідно п.1.2 Договору кредитні зобовязання позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші права та зобовязання сторін, передбачені цим Договором, виникають з моменту укладання сторонами додаткових угод до цього Договору про надання кредитів, що є його невідємними частинами в межах суми кредитів, передбачених такими додатковим угодами. Термін користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1 цього Договору (це 82000 доларів США) та термін його кінцевого повернення , визначається додатковою угодою.

Відповідно до пунктів 2.1; 2.2 2.3 Договору банк надає позичальнику кредити на умовах забезпеченості, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів протягом дії цього Договору. Кредити (транші) надаються на споживчі цілі. Підставою для надання кредитів за цим Договором є додаткові угоди, що укладаються за взаємною згодою сторін після надання банку письмової заявки позичальника, в якій вказується сума кредиту, строк, спосіб надання, у разі необхідності ціль кредитування.

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що процентні ставки за надання кредитів встановлюються в додаткових угодах за кожним кредитом. Пунктом 2.7.1 що розрахунок суми процентів за користування кредитами починається з дня зарахування суми кредитів на зазначені в додаткових угодах рахунки, відкриті банком для обліку заборгованості позичальника за кредитами, наданими в рамках цього Договору, та здійснюється від суми фактичної заборгованості за кредитами.

За п. 2,76 Договору термін повернення кредитів та сплати процентів позичальником визначаються згідно з додатковими угодами, які є невідємними частинами цього Договору.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що сплачувати банку нараховані проценти за кредитами відповідно до умов додаткових угод, а також у день повного повернення заборгованості за кредитами.

Пунктом 4.4 визначено, що повністю погасити заборгованість за кредитами слід у терміни, визначені відповідними додатковими угодами, але у будь-якому випадку не пізніше 05 лютого 2018 року готівкою через касу банку або безготівковим переказом на рахунки банку, що вказані в додаткових угодах.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_6 отримав вищевказану суму кредитних коштів розміром 82000 доларів США на підставі двох додаткових угод:

- № 49.36/154-КМК-08 ДУ1 від 06 лютого 2008 року на суму 30000 доларів США, що складає еквівалент 131500,00 грн. за офіційним курсом НБУ на дату укладення цієї додаткової угоди із сплатою 13,5% річних (ар. спр. 11), - строком погашення 05.02.2015 року;

- № 49.36/154-КМК-08ДУ2 від 05 березня 2008 року на суму 52000 доларів США, що складає еквівалент 262600,00 грн. за офіційним курсом НБ України на дату укладення цієї додаткової угоди із сплатою 13,5% річних, строком погашення 04.03.2015 року (ар. спр. 13-14).

Додатковою угодою № 1 від 04 серпня 2008 року до кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року внесені зміни в додаткову угоду № 4936/154-КМК-08 ДУ1 від 06.02.2008 року і в додаткову угоду № 4936/154-КМК-08ДУ2 від 05.03.2008 року у тому, що збільшена процентна ставка до 15,5 %; змінений графік погашення кредиту ( ар. спр. 17-20).

В ці ж угоди вносились зміни додатковою угодою № 2 від 27 лютого 2009 року; додатковою угодою про зміни № 3 від 12 травня 2009 року; додатковою угодою про зміни № 4 від 10 серпня 2009 року, але вони стосувалися лише змін до графіка погашення кредиту, умов сплати процентів (процедури) ( ар.спр. 21-29).

Із справи встановлено також, що 25 червня 2010 року між банком і ОСОБА_6 була укладена додаткова угода № 49.36/154-КМК-08ДУЗ до кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року, згідно з якою банк надав позичальнику кредит в сумі 598243,05 грн. із процентною ставкою 20 % річних і строком погашення кредиту 25.06.2015 року (ар.спр. 15-16).

До цієї додаткової угоди потім вносились зміни додатковими угодами по зміни : № 5 від 25 листопада 2010 року; № 6 від 25 лютого 2011 року; № 7 від 10 липня 2012 року, які стосувалися процедури внесення процентів та графіка погашення ( ар.спр. 30-34).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року ОСОБА_6 між банком і ОСОБА_10 06.02.2008 року укладений договір поруки № 49.36/154-ПМК/1-08, у відповідності з яким поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальником.

Поручитель свідчить, що він ознайомлений та згідний з істотними умовами Кредитного договору:

- розмір основного зобовязання 82000 доларів США;

- процентні ставки за користування кредитними коштами встановлюються в додаткових угодах за кожним кредитом;

- термін повернення кредитних коштів до «05» лютого 2018 року включно;

- порядок виконання основного зобовязання визначаться згідно з кредитним договором;

- відповідальність за порушення зобовязань за кредитним договором пеня в наступних розмірах:

- в разі прострочення платежу до 10 календарних днів включно у розмірі 5 % від суми простроченої заборгованості за кожний календарний день прострочення;

- в разі прострочення платежу понад 10 календарних днів у розмірі 10 % від суми простроченої заборгованості за кожний календарний день прострочення (п. 1.2 договору поруки).

Поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник ( ар.спр.36-37).

Аналогічного змісту договори поруки в забезпечення кредитних зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року були укладені 25 листопада 2010 року між банком і ОСОБА_7 - № 49.36/154/10-ПЕК-2 (ар. спр.38-39) та між банком і ОСОБА_8 - № 49.36/154/10-ПЕК-3 (ар.спр. 40-41).

Крім того, в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_6 05 березня 2008 року був укладений договір застави № 49.36/154-ЗМК/2-08, згідно якого заставодавець передає у забезпечення власних зобовязань за кредитним договором, а заставодержатель приймає у заставу майно: автомобіль марки Мерседес-Бенц, модель 954.03, тип сідловий тягач Е, колір червоний, 2002 року випуску, шасі № VIN-WDB9540331K725527, реєстраційний №СА 7481 АО, який належить завставодавцю на праві власності; та напівпричіп марки KRONE, модель SDP 27 тип н/причіп бортовий Е, колір синій, 1997 року випуску, який належить заставодавцю на праві власності (ар.спр.207-209). В забезпечення виконання того ж кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року між банком, з однієї сторони, та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з другої сторони, 06 лютого 2008 року був укладений іпотечний договір № 49.36/154-ЗМК/1-08, згідно якого у забезпечення зобовязань боржника (ОСОБА_8О.) перед іпотекодержателем (ВАТ «Кредитпромбанк») за кредитним договором іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку майно трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, житловою 36,0 кв.м, заставна вартість якої за згодою сторін визначена у 42376 доларів США і яка належить іпотекодавцям на праві свідоцтва про право власності на житло № 1146 від 22.12.2000 р., виданого органом приватизації Шполянської міської ради та зареєстроване у Шполянському виробничому відділку Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації (ар.спр.210-213).

З матеріалів справи встановлено також, 26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» змінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржиків повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1441 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_11Г.) (ар.спр.65-71).

Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора згідно ст. ст. 512, 514, 516, 517 ЦК України та, відповідно, всіх процесуальних прав та обовязків нового кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань (від 20.05.2013 р. та від 25 травня 2012 року) АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року.

По справі встановлено, що позичальник умов кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі і шляхом направлення письмової вимоги про необхідність виконання зобовязань за умовами кредитного договору. Однак зобовязання не виконуються, у звязку з чим станом на 25.02.2014 року за відповідачем ОСОБА_6 утворилась заборгованість за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 в сумі 626897,53 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредита в сумі 416463,5 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 210434,03 грн.

Посилаючись на ст. ст.526; ч.1 ст.530; 536; ч.2 ст.1050 ЦК України щодо необхідності виконання зобовязання належним чином, позивач ПАТ «Дельта Банк» і просив стягнути солідарно з боржника і поручителів на свою користь визначену суму кредитної заборгованості.

Розглядаючи цей спір, суд прийшов до висновку про те, що 25.06.2010 року відповідач ОСОБА_6, взявши в банку кредит в національній валюті в сумі 598243 грн., провів повне погашення залишкової заборгованості по валютному кредиту шляхом внесення готівкових коштів в касу банку і валютний кредит було закрито, а строк дії договору поруки поручителя ОСОБА_9 припинено, в звязку з чим останнього слід вивести із складу відповідачів, про що постановив ухвалу.

Виходячи з того, що на засіданні кредитного комітету ПАТ «Дельта Банк» було вирішено, що за умови внесення ОСОБА_6 на транзитний рахунок суми не менше ніж 350000 грн. буде здійснено врегулювання боргу за рахунок витрат банку, а відповідачі погоджувалися внести таку суму, але не єдиним платежем, а на протязі 2015 року, суд і вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь банку вказану суму заборгованості у 350000 грн. протягом 2015 року.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися в повному обсязі.

З матеріалів справи встановлено, що майже до середини 2013 року відповідач ОСОБА_6 належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, додатковими угодами до нього, сплачуючи суми в погашення тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами.

Згідно платіжних доручень (квитанцій), копії яких є на аркушах справи 148-153; 159-163; 177-189, ОСОБА_6 за період по 25.06.2010 року погасив по додатковій угоді № 49.36/154-КМК-08 ДУ-1 від 06 лютого 2008 року до кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року 26940,85 доларів США, еквівалент у гривнях дорівнює 212916,23 грн., сплатив проценти за користування кредитом в сумі 2782,14 доларів США (еквівалент 21854,04 грн.); по додатковій угоді № 49.36/154-КМК-08ДУ-2 від 05 березня 2008 року до кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року сплатив 46854,79 доларів США (еквівалент 370429,79 грн.), сплатив проценти за користування кредитом в сумі 8870,21 доларів США (еквівалент 69596,38 грн.).

В справі є квитанції про поповнення ОСОБА_6 рахунку для купівлі іноземної валюти, наприклад, на ар. спр. 189 квитанція на 12504,96 грн., квитанції про сплату відповідачем комісії (ар.спр.173,176); про сплату пені (ар.186); про сплату держмита (ар.152), сплату суми 1196,49 грн. за касове обслуговування, та інше.

Як вище вказувалось, 25 червня 2010 року між банком і ОСОБА_6 була укладена додаткова угода № 3 (№ 49.36/154-КМК-08ДУ-3) до кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року, згідно якої банк надав позичальнику кредит в сумі 598243,05 грн. під 20 % річних і строком погашення кредиту 25.06.2015 року. На ар.спр.164 є квитанція банку про видачу ОСОБА_6 такої суми.

В засіданні суду і в засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 стверджував, що, отримавши кредит за додатковою угодою № 3 в червні 2010 року в сумі 598243,05 грн., позичальник повністю розрахувався по валютним кредитам в загальній сумі 82000 доларів США і почав виплачувати кредит в національній валюті.

На підтвердження цього свідчать дані з витягу з додатку № 1 купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року, згідно яких станом на 25.05.2012 року простроченої заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту (мається на увазі кредитний договір у валюті в сумі 82000 доларів США) немає (ар.спр.71; 157 т.1).

Як вбачається з квитанцій на ар.спр.165-176 т.1 вже за другу половину 2010 року (липень-грудень) ОСОБА_6 погасив 28471,98 грн. кредиту, за 2011 рік 17700 грн.; за 2012 52630 грн., за 2013 рік (до середин и 2013 року) 48000 грн., а всього, таким чином, 146801,98 грн. сплатив у виконання кредитних зобовязань за вказаний період за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року.

Проте, згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» від 25.02.2014 року внаслідок неналежного виконання боржником позичальником ОСОБА_6 своїх обовязків за кредитним договором № 8 № 49.36/154-КМК-08Д станом на 25.02.2014 року утворилася заборгованість в сумі 626897,53 грн., в тому числі: по тілу кредиту 416463,5 грн.; і по відсоткам в сумі 210434,03 грн. (ар.спр.42). Така ж сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 ар.спр.137.

В судовому засіданні представник відповідача стверджував, що відповідачу своєчасно не повідомили про перехід права вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» і у відділенні останнього, там, де він постійно вносив платежі в погашення кредитної заборгованості ПАТ «Кредитпромбанку» , у нього відмовилися навіть приймати платіж, в дату сплати чергового платежу 25.06.2013 року, не надавши жодних пояснень по суті. В звязку з чим відповідач певний період не погашав заборгованості, зясовуючи, чи дійсно відбувся перехід права вимоги від одного банка другому і яким чином здійснювати проплату за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року.

Зазначене підтверджується нижченаведеним фактом і суттю листування з цього приводу між ПАТ «Дельта Банк» і відповідачем ОСОБА_6

Так листом від 22 липня 2013 року ОСОБА_6 звертається одночасно і до ПАТ «Кредитпромбанк» і до ПАТ «Дельта Банк», і, повідомляючи про обставини відмови йому в прийнятті чергового платежу в погашення кредитної заборгованості, просить повідомити, чи дійсно відбувся перехід права вимоги, коли та на підставі чого це було здійснено та яким чином (у який банк, на який рахунок та інше) йому проводити оплату за укладеним між ним і ПАТ «Кредитпромбанк» кредитним договором від 06.02.2008 року (ар. спр.85-86).

07.03.2014 року ПАТ «Дельта Банк» направляє на імя боржника ОСОБА_6 і кожного з поручителів ОСОБА_9, ОСОБА_7А,, ОСОБА_8 письмово оформлену «досудову вимогу» (такий лист), в якій повідомляє про укладення між банками договору купівлі-продажу прав вимоги , внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора і до нього переходять права вимоги до боржників, права вимагати повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Крім того, вказуючи на наявність заборгованості у позичальника станом на 25.02.2014 року в сумі 626897,53 грн., банк вимагає розглянути претензію в передбачені законом строки і сплатити прострочену заборгованість (ар.спр. 57-63).

В листі відповіді від 25.03.2014 року на вищевказану «досудову вимогу» від 07.03.2014 року ОСОБА_6, звертаючи увагу на добросовісність виконання ним кредитних зобовязань і на норму ч. 2 ст. 517 ЦК України про те, що боржник має право не виконувати свої обовязки новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні , просив період з 25.05.2013 року (коли у нього та його довірених осіб на протязі трьох місяців відмовлялися приймати платежі без надання будь-яких пояснень) не брати до уваги і не нараховувати будь-які штрафи, пеню, заборгованість не встановлювати санкцій і т.п., та не вважати періодом, протягом якого він не виконував свої зобовязання (ар.спр.89).

Одночасно направляє банку заяву, в якій просить взяти до уваги ряд факторів, а саме, що для оплати кредиту ним, як добросовісним позичальником було витрачено всі сили і заощадження та навіть продано два автомобілі (легковий Шевроле лачетті та грузовий МАЗ), що значно змінилась ситуація на гірше на ринку транспортних відносин, що технічний стан його автомобіля, пробіг якого вже більше за 1200000 км, і його здоровя погіршилися, і, враховуючи його вік 52 роки та стан здоровя, він не взмозі працювати за таким графіком та з таким результатом як раніше і що має можливість сплатити банку 200000,00 грн., щоб зняти обтяження з заставного майна і припинити їх правовідносини, розглянути таку пропозицію (ар.спр.90-91).

ПАТ «Дельта Банк» спочатку листом від 03.03.2014 року, а потім листом від 29.03.2015 року на імя ОСОБА_6 повідомляє, що прохання його не може бути задоволено, водночас банк готовий розглянути питання стосовно зняття обтяжень з заставного майна, що забезпечує виконання зобовязань за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року та списання частини заборгованості за умови сплати позичальником (одним платежем) суми в розмірі не менше ніж 300000,00 грн. (ар.спр.87; 92).

Таким чином, наведене, дійсно, підтверджує той факт, що позичальник ОСОБА_6 не був своєчасно і належним чином повідомлений про перехід до нового кредитора (ПАТ «Дельта Банк») прав вимоги від боржників щодо повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним договором від 06.02.2008 року № 49.36/154-КМК-08 та забезпечувальними договорами стосовно нього. Хоча, як встановлено з договору купівлі-продажу прав вимоги від 20.05.2013 року, укладеному між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», сторони домовилися, що покупець зобовязаний надіслати кожному позивальнику повідомлення про відступлення права вимоги, що стосується кредитного договору, стороною якого є позичальник, в порядку, встановленому чинним законодавством; та надіслати кожній особі, що надає забезпечення, повідомлення про відступлення права вимоги в порядку, встановленому чинним законодавством (п.7.6. договору на ар.спр.69).

За таких обставин судова колегія вважає можливим застосування норми ч. 2 ст. 517 ЦК України, на яку вказував відповідач, згідно якої боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Тобто, відповідно до матеріалів справи відповідач ОСОБА_6 як боржник має право не виконувати свого зобовязання новому кредиторові за період з 20.05.2013 року (дата оформлення договору купівлі-продажу прав вимоги) по 20 березня 2014 року (дата отримання боржником офіційного повідомлення від ПАТ «Дельта Банк» про укладення договору купівлі-продажу прав вимоги, вірніше, отримання «досудової вимоги» від 07.03.2014 року, де офіційно банком вказано по укладення між банками договору купівлі-продажу права вимоги, враховуючи, що дана кореспонденція банком була відправлена лише 17.03.2014 року, як свідчить реєстр поштових відправлень від 17.03.2014 року (ар. спр. 61-63), - 10 місяців.

Виходячи з того, що згідно графіка погашення кредитних зобовязань за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08ДУ3 від 25.06.2010 року щомісячна сума погашення кредиту у вказаний період становила 16524,25 грн., то за 10 міс. сума складатиме : 16524,25 х 10 міс. = 165242,25 грн., тобто зобовязання такого обсягу можуть не виконуватися боржником перед новим кредитором, або на таку суму необхідно зменшити нараховану суму заборгованості боржника ОСОБА_6 за вищевказаним кредитним договором. Якщо сума заборгованості визначена, як вище зазначалось, в розмірі 626897,53 грн., то в даному випадку сума до стягнення має становити : 626897,53 165242,5 = 461655,03 грн.

Суд стягнув з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» в погашення заборгованості за кредитним договором суму 350000 грн. протягом 2015 року. Врахував при цьому, як зазначив, рішення кредитного комітету ПАТ «Дельта Банк» від 03 квітня 2014 року щодо змін умов кредитування клієнта ОСОБА_6, згідно якого за умови внесення на транзитний рахунок 2909% позичальника по кредитному договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року суми не менше ніж 350000 гривень, на залишкову суму погодили укласти додаткову угоду про здійснення анулювання боргу за рахунок витрат Банку (ар.спр.138). Повторна така пропозиція ОСОБА_6 надійшла від банку в листі від 04.11.2014 року (вих. № 05-23/4954/1) після опрацювання ПАТ «Дельта Банк» звернення голови Громадської спілки «Правове агентство «Захист» стосовно кредитних відносин, що склалися між ОСОБА_6 і банком (ар. спр.199).

Суд врахував, що відповідачі згідні внести в банк запропоновану суму 350000,0 грн., але не одним платежем, а протягом 2015 року, мотивуючи тим, що відповідач вже має постійне місце роботи і протягом року вони розрахуються з позивачем по кредиту.

Проте, ухвалюючи вищевказане рішення, суд грубо порушив умови існуючого між сторонами договору і вимоги діючого законодавства.

Банк пропонував змінити умови кредитування ОСОБА_6, тобто умови кредитного договору шляхом внесення на транзитний рахунок банку 350000 грн. одним платежем, і уклавши на залишкову суму боргу додаткову угоду щодо анулювання боргу за рахунок витрат банку.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (ОСОБА_12В.) погодилися внести в банк запропоновану суму в погашення заборгованості за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року, але не одним платежем, а протягом 2015 року.

Суд фактично змінив умови укладеного між сторонами договору на свій розсуд, не врахувавши, що відповідно до п.9.2 договору всі зміни та доповнення до цього договору дійсні лише в тому разі, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін, крім випадків, передбачених пунктами 5.3; 5.4; 5.5.2 договору (ар.спр.9), тобто зміни мають бути погоджені обома сторонами, чого не має в даному випадку.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, рішення суду ухвалене в порушення норм матеріального права і умов укладеного між сторонами договору, в звязку з чим не може бути визнане законним і обґрунтованим і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, - про стягнення з відповідачів на користь банку в погашення заборгованості по кредитному договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року суми в 461655,03 грн.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.І).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вище вказувалось, в забезпечення виконання зобовязання позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року між банком і ОСОБА_9, між банком і ОСОБА_7, між банком і ОСОБА_8 були укладені договори поруки (ар.спр.36-41).

Під час розгляду справи суд ухвалою від 04.11.2014 року вивів ОСОБА_9 із складу відповідачів в даній цивільній справі, посилаючись на те, що він не є поручителем по кредиту ОСОБА_6 в національній валюті. Був поручителем по валютному кредиту позичальника, а 25.06.2010 року відбулося повне погашення валютного кредиту за рахунок коштів, взятих ОСОБА_6 в баку по новому кредиту в національній валюті.

Однак, з цим не можна погодитися.

Перш за все слід зауважити, що ухвала суду від 04.11.2014 року про виведення ОСОБА_9 із складу відповідачів не спілкується з діючими процесуальними нормами, оскільки цивільно-процесуальним законодавством не передбачено можливості «виведення» особи із складу відповідачів.

Таким чином, суд розглянув справу не в повному обсязі, не розглянув таку і не прийняв рішення щодо вимог позивача до відповідача ОСОБА_9, порушивши при цьому норми процесуального і матеріального права, в звязку з чим рішення суду не можна визнати правомірним в цій частині.

До того ж, з ОСОБА_9 укладався договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року. Як правильно зауважив апелянт, надання ОСОБА_6 кредиту у національній валюті в сумі 598243,05 грн. не є підставою для припинення договору поруки звязку з повним погашенням валютного кредиту, так як у відповідності до п.2.3 кредитного договору 25.06.2010 року відбулося чергове надання ОСОБА_6 кредиту в рамках траншевої кредитної лінії в межах загальної суми, а не укладення нового кредитного договору та повне повернення боржником заборгованості за кредитним договором. Частиною першою ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

Оскільки станом на 25.02.2014 року ОСОБА_6 не погашено заборгованість за кредитним договором в повному обсязі в сумі, як було визначено, 626897,53 грн., тобто основне зобовязання за кредитним договором не виконано, строк дії договору поруки не припинився, а тому всі його умови є чинними та обовязковими до виконання поручителем ОСОБА_9Д,

Проте, суд водночас не звернув уваги на заяву ОСОБА_9 відносно того, що при отримані ОСОБА_6 кредиту 25.06.2010 року в національній валюті в сумі 598243,05 грн. була значно підвищена процентна ставка, а саме встановлено 20 % річних, про що його як поручителя ніхто не повідомляв і з чим він не погоджується , так як це суттєво ущемлює його права (ар.спр.147 т.1). Відповідно до ч.І ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п.2.6 кредитного договору від 06.02.2008 року (№ 49.36/154-КМК-08) і п.1.2 договору поруки від 06.02.2008 року (№ 49.36/154-ПМК/1-08),, укладеного між банком і ОСОБА_9, процентні ставки за користування кредитними коштами встановлюються в додаткових угодах за кожним кредитом.

Кредит в національній валюті ОСОБА_6 було отримано, як встановлено, за додатковою угодою від 25 червня 2010 року № 49.36/154-КМК-08ДУ3 до кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 року, - в сумі 598243,05 грн. під процентну ставку 20 % річних (ар.спр.15).

Даних про те, що розмір такої процентної ставки погоджували з поручителем ОСОБА_9 в матеріалах справи не має і банк такої інформації не надав.

Необхідно зазначити , що розмір процентної ставки в обсязі 20 % річних проти 13,5 % чи 15,5 % річних, що існували за попередніми додатковими угодами, на думку судової колегії, суттєво збільшує обсяг відповідальності поручителя. Якщо 13,5 % в суми кредиту 598243,05 грн. дорівнює 80762,81 грн., то 20 % від тієї ж суми кредиту буде становити 119648,6 грн., різниця дорівнює сумі 38885,79 грн., тобто майже 40000 грн., і така сума є значною.

За таких обставин, за відсутності беззаперечних доказів погодження такої процентної ставки з поручителем ОСОБА_9. пр укладенні додаткової угоди від 25.06.2010 року слід визнати обґрунтованими доводи відповідача ОСОБА_9 щодо неправомірного збільшення обсягу його відповідальності з встановленням такого розміру процентної ставки, з чим він не погоджується і внаслідок чого дію укладеного з ним договору поруки слід вважати припиненою.

В звязку з цим необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_9 про стягнення в солідарному порядку з нього і з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Крім того, стягуючи солідарно з позичальника ОСОБА_6 і поручителів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором на користь банку, суд не врахував, що між поручителями ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарної відповідальності не існує в даному випадку, оскільки з кожним із них окремо був укладений договір поруки в забезпечення виконання позичальником обовязків за кредитним договором.

Таким чином, рішення і в наведеній частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального пава, в звязку з чим не може бути визнано законним і обґрунтованим , тому підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи частково в обсязі 461655,03 грн. позовні вимоги банку, на думку судової палати, необхідно стягнути в солідарному порядку визначену суму з ОСОБА_6 і ОСОБА_7, і також стягнути визначену суму в солідарному порядку з ОСОБА_6 і ОСОБА_8, що буде відповідати обставинам справи.

Вирішуючи питання відшкодування судових витрат по даній справі, судова колегія враховує, що при поданні апеляційної скарги в грудні 2014 року банком сплачено судового збору в сумі 1827,00 грн. (платіжне доручення № 98771754 від 1 грудня 2014 року на ар.спр.223), то з кожного з відповідачів на користь банка стягнути по 609 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 218 315, ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року по даній справі скасувати.

Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку в обсязі 461655,03 грн..

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку в обсязі 461655,03 грн..

В задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_9 про стягнення в солідарному порядку з нього і ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» у відшкодування витрат по судовому збору по 609 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :