Справа №591/4961/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Міліціанов Р.В.
Номер провадження 22-ц/788/1836/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2014 року та від 10 липня 2014 року

у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Школьного В.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а:

09 липня 2014 року державний виконавець ВДВС Сумського міського управління юстиції Школьний В.А. звернувся до суду з вищевказаним поданням, яке мотивує тим, що в його провадженні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, станом на 25.06.2014 року має заборгованість в розмірі 9837,56 грн., просить суд тимчасово обмежити виїзд боржника за межі України до повного виконання рішення суду.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2014 року подання державного виконавця ВДВС СМУЮ Школьного В.А. задоволено. Тимчасово обмежено боржника - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення суду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2014 року виправлено описку в ухвалі від 09 липня 2014 року, вказано: тимчасово обмежити боржника - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до повного виконання виконавчого листа №2-1155/12 від 10.04.2012 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання. В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що ОСОБА_8 з часу стягнення з нього аліментів постійно, щомісячно, сплачував аліменти в розмірі 1/3 частки від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на даний час сплатив в повному обсязі наявну заборгованість і станом на 29.07.2015 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката Сергеєву С.А., яка підтримала апеляційну скаргу, старшого державного виконавця Школьного В.А., який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і перевіривши ухвалу суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем надані докази на підтвердження вимог подання, а саме, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Дані, які повинно містити подання державного виконавця, визначені в окремому розділі Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17.04.2012 року та затв. Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_10 від 12.03.2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1155 від 10.04.2012 року, виданим на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини від усіх видів доходів, до повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.02.2012 року (а. с. 6, 7).

Своє подання державний виконавець обґрунтовує тим, що на адресу боржника направлено виклик-попередження із зазначенням суми заборгованості станом на 01.03.2013 року, яка ним не була сплачена. Проте, доказів того, що боржник отримав зазначений виклик-попередження та був обізнаний про розмір заборгованості, який йому необхідно сплатити, державний виконавець суду не надав. З розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 2-1155 від 10.04.2012 року вбачається, що ОСОБА_3 сплачував аліменти, але у меншій сумі, ніж визначив державний виконавець. В той же час державний виконавець не надав доказів того, що він належним чином повідомив боржника про визначену ним щомісячну грошову суму для сплати аліментів.

Суд першої інстанції в порушення ст. 377-1 ЦПК України провів розгляд подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у відсутність державного виконавця без дослідження всіх матеріалів виконавчого провадження та не встановив, які саме дії чи бездіяльність боржника свідчать про його ухилення від виконання рішення суду. Крім того, суд обмежив боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення суду, тобто до досягнення дитиною повноліття. В той час як Законом України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за судовим рішенням. В даному випадку, так як виконання рішення суду полягає у сплаті періодичних платежів, зазначене обмеження можливе до виконання зобов'язань за рішенням суду, які не виконані боржником, а не тих, строк виконання яких ще не настав.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, ухвала суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2014 року та 10 липня 2014 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -