Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Кожух О.А., Леско В.В.,

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ТОВ «Казка» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Казка» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Казка» про стягнення заборгованості по заробітній платі та видачу трудової книжки.

Позов мотивовано тим, що позивач з лютого 2012 року по 22 жовтня 2012 року офіційно працювала на посаді бармена в кафе «Талісман», власником якого є ТОВ «Казка», але за вказаний період заробітну плату не виплачували взагалі, хоча під примусом директора з погрозою звільнення підписувала відомості про отримання заробітної плати, оплачувана відпустка не надавалась. 18 жовтня 2012 року після чергової спроби отримати зароблені гроші та почувши від директора про відсутність коштів, позивачка написала заяву про звільнення з роботи на підставі ст.39 КЗпП. Крім того ОСОБА_2 написала заяву про надання довідки про доходи та заборгованість перед нею, але у відповідь отримала лист з вимогою вийти на роботу, оскільки підстав звільнення за ст.39 КЗпП немає і з нею повністю проведений розрахунок.

Заявою про збільшення позовних вимог та виправлення описки просила стягнути з ТОВ «Казка» на її користь : 9852 грн. заборгованості із заробітної плати; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати; компенсацію за невикористану відпустку; вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку; середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; середній заробіток (відшкодування) за час затримки розрахунку при звільненні; 10000 грн. моральної шкоди; зобов'язати відповідача видати позивачу її трудову книжку; визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Казка» № 3 від 16.11.2012 року «Про звільнення ОСОБА_2», змінити формулювання причини звільнення позивача - вказати у трудовій книжці позивача, що вона звільнена з 22.10.2012 року у зв'язку з невиконанням уповноваженим власником органом законодавства про працю.

Рішенням суду позов задоволений частково : стягнуто 9 269 грн. заборгованості із заробітної плати, 5 747 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, 197,75 грн. компенсації за невикористану відпустку, 3 306 грн. вихідної допомоги, 24 770 грн. середнього заробітку (відшкодування) за час затримки розрахунку при звільненні та 2 000 грн. моральної шкоди; зобов'язано видати їй трудову книжку; визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Казка» № 3 від 16.11.2012 року «Про звільнення ОСОБА_2»; змінено формулювання причини звільнення: зазначено, що причину звільнення в трудовій книжці слід вказати звільнення її з 22.10.2012 року у зв'язку з невиконанням уповноваженим власником органом законодавства про працю (ч. 3 ст. 38, ч. 3 ст. 235 КЗпП України).У решті позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про виключення з мотивувальної частини рішення безпідставно встановлених фактів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не вірно встановлено обставини справи .

Відповідач також не погодився з рішенням суду, просив його скасувати, та ухвалити нове, яким позов задоволити частково, а саме: стягнути з ТОВ «Казка» 197,75 грн. компенсації за невикористану відпустку та 140,4 грн. заборгованості по заробітній платі, всього 338,15 грн., а також повернути трудову книжку позивачу.

Апеляційна скарга мотивована не відповідністю висновкам суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивачки свою скаргу підтримав, а апеляційну скаргу відповідача не визнав.

Представник відповідача підтримав свою скаргу, апеляційну скаргу позивачки не визнав.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга представника позивачки задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача задоволенню підлягає частково з наступних підстав. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги доведено частково і ці вимоги було задоволено, а в задоволенні інших, які не були доведені, відмовлено.

Однак повністю з таким висновком погодитись не можна на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2: виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції вказівку на те, що вона була прийнята на роботу з окладом 0,5 мінімальної зарплати та вказівку на те, що згідно пояснень директора ТОВ «Казка» ОСОБА_3 позивачка не явилась на роботу в дні, в які повинна була працювати, а після звільнення ОСОБА_2 заробітна плата була їй виплачена.

Ці доводи є безпідставними.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 вона просила прийняти її на роботу бармен-офіціантом з окладом 0,5 мінімальної зарплати /а.с.42 т.1/. Вказівка в наказі про прийом її на роботу на оплату праці в 05 мінімальної зарплати - без коми - є простою граматичною помилкою і не може розцінюватись як 5 мінімальних окладів чого бажає цього представник позивачки.

Директор ОСОБА_3, даючи пояснення в суді першої інстанції, вказувала саме на те, що позивачка не явилась на роботу в ті дні, в які повинна була вийти на роботу, а після звільнення їй заробітна плата не виплачувалась.

Інших вимог апеляційна скарга позивачки не містить.

Доводи апеляційної скарги відповідача: позивачка була прийнята на роботу на 0,5 мінімальної зарплати; з 7.10.2014 р. безпричинно не виходила на роботу і тому комісійно було засвідчено її прогули та звільнено з роботи наказом виконуючого обов'язки директора ТОВ «Казка» ОСОБА_3; позивачка повідомлялась про необхідність отримання трудової книжки; безпідставно взято до уваги пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які не були допитані в якості свідків, а лише надали письмові пояснення; безпідставно стягнуто грошові суми, розмір яких вказано в рішенні суду, та моральну шкоду.

Ці доводи є частково підставними.

Стосовно першого доводу - прийняття позивачки на роботу з оплатному її праці в розмірі 0.5 мінімальної зарплати - є доведеним, про що зазначено вище.

7 жовтня 2014 р. позивачка дійсно була відсутня на роботі. Це підтверджено відповідними актом, табелем обліку використання робочого часу. Тому констатація цього факту в наказі про звільнення як прогулу відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з цим строк для застосування дисциплінарного стягнення встановлено ст.148 КЗпП України: дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Наказ про звільнення позивачки за прогул 7 жовтня 2012 р. прийнято 16 листопада 2012 р., тобто по спливу строку застосування дисциплінарного стягнення і вже по цій причині він підлягає скасуванню.

По справі також встановлено, що позивачка 18 жовтня 2012 р. написала заяву про звільнення з роботи у зв'язку з порушенням законодавства про працю: у зв'язку з невиплатою зарплати. Враховуючи письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які слід оцінити як письмові докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невиплату зарплати позивачці, що і послужило підставою для її звільнення з роботи за її заявою. І з цих же міркувань не приймаються до уваги документальні підтвердження виплати зарплати позивачці, які надано відповідачем.

На підставі наведеного, суд констатує, що рішення суду першої інстанції в частині скасування наказу про звільнення, зміну формулювання причини звільнення та зобов'язання видачі трудової книжки, також стягнення моральної шкоди є правильним. Правильним є і стягнення зазначених в рішенні суду першої інстанції інших видів грошових сум: заборгованості по зарплаті, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, вихідної допомоги. Однак стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд вважає таким, що не відповідає обставинам справи: після 7 жовтня 2014 року позивачка не являлась на роботу, а після прийняття наказу про звільнення її тричі викликалось для отримання трудової книжки та отримання розрахунку, однак вона не являлась до роботодавця. Це підтверджено копіями відповідних листів, які їй надсилались рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.52-54, зворот/.Тому вини відповідача в своєчасному розрахунку та видачі трудової книжки суд не вбачає і по цій причині ці вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з цим, як зазначено вище, позивачка була прийнята на роботу з оплатою праці в 0,5 мінімальної заробітної плати, а стягнуті судом першої інстанції грошові суми були вирахувані виходячи із цілого мінімального розміру заробітної плати. Тому грошові суми, які підлягають стягненню з відповідача підлягаю зменшенню на половину, за винятком компенсації за невикористану відпуску, проти виплати якої не заперечується в апеляційній скарзі та моральної шкоди, яка не пов'язана з розміром заробітної плати позивачки. І такі суми становлять: 4 643,5 грн. заборгованості по зарплаті, 2873,5грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, 1653 грн. вихідної допомоги.

А тому, керуючись ст.ст.307,309,315 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Казка» задоволити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якої представляв ОСОБА_7, відхидити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Казка» про стягнення заборгованості по заробітній платі змінити в частині визначення грошових сум по заборгованості по зарплаті, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку (відшкодування) за час затримки розрахунку при звільненні і в цій частині постановити нове рішення.

Стягнути з ТОВ «Казка» в користь ОСОБА_2 4 643,5 грн заборгованості по зарплаті, 2873,5грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, 1653 грн. вихідної допомоги.

В частині стягнення середнього заробітку (відшкодування) за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: