Справа № 127/425/15-ц
Провадження № 2/127/1405/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк» про повернення банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Дельта банк» про повернення банківського вкладу.

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як зазначено позивачем, місцезнаходження відповідача м. Київ, вул. Щорса, 36-Б.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду, зокрема, є захист прав споживача.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як зазначено позивачем, місце його проживання Вінницька область, Барський район, с. Попівці.

З договорів банківського вкладу, укладених між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта банк», невиконання яких стало підставою для звернення до суду, не вбачається, що місцем виконання договору є - м. Вінниця. Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено ст. 532 ЦК України. При цьому судом враховано, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Також, з позову не вбачається, що місцем заподіяння шкоди є - м. Вінниця.

Згідно п. 7 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Позивач же звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області за місцем знаходження «відділення» банку.

У контексті положень цивільного законодавства щодо поняття «юридична особа», її представництва та філії, у ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» роз'яснюються вживані в ньому терміни: банк - юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб; представництво банку - територіально відокремлений структурний підрозділ банку, що виконує функції представництва та захисту інтересів банку і не здійснює банківську діяльність; філія банку - відокремлений структурний підрозділ банку, що не має статусу юридичної особи і здійснює банківську діяльність від імені банку.

Таким чином, аналіз чинного законодавства (ЦК України та Закону України «Про банки і банківську діяльність») свідчить про те, що мова йде лише про філії та представництва банку. Правовий статус відділення банку на законодавчому рівні не регламентований. Структурні одиниці (відділення, власні обмінні пункти), відкриття яких здійснюється чи на балансі банку, чи на балансі філії, створюються банком з метою поліпшення обслуговування клієнтів та виконання функцій, визначених банком.

Філії та представництва не є юридичними особами та наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (ст. 95 ЦК України).

На відміну від філії, представництво не може обслуговувати юридичну та фізичну особу, адже здійснює лише представницькі функції, а відділення банку перебуває або на його балансі, або на балансі філії.

Територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог ч. 7 ст. 110 ЦПК України також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (ст. 95 ЦК України). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

На вище зазначене, також, звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи в Постанові Пленуму № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Судом встановлено відсутність у м. Вінниці філій чи представництв ПАТ «Дельта банк» і даний спір не пов'язаний з їх діяльністю.

Отже, суд вважає, що дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК України).

Порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку коли справа не підсудна цьому суду.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до переконання в тому, що справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, в зв'язку з чим наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 109, ч. 5, ч. 7 ст. 110, ч. 1 ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву до ПАТ «Дельта банк» про повернення банківського вкладу, в зв'язку з непідсудністю Вінницькому міському суду Вінницької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: