Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області, управління Держземагенства у Конотопському районі Сумської області, Комунальне підприємство Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про перенесення межової споруди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Сумської області від 16 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області, управління Держземагенства у Конотопському районі Сумської області, Комунальне підприємство Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про перенесення межової споруди земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 6/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, а відповідач є власником частини сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_2. Крім того, вона та відповідач є суміжними землекористувачами за вказаними адресами. Під час виготовлення технічної документації для складання державного акта на право власності на земельну ділянку вона виявила, що відповідач самовільно переніс огорожу з раніше встановленої межі сусідніх земельних ділянок, відступивши на 66 см у бік її земельної ділянки за зазначеною адресою.

Посилаючись на вказані обставини, що підтвердженні також протоколом № 79 засідання узгоджувальної комісії по земельним суперечкам органу місцевого самоврядування від 04 грудня 2013 року, позивач і просив перенести межові споруди земельної ділянки.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2014 року, в яке було внесено виправлення відповідно до ухвали цього ж суду від 21 березня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 16 вересня 2014 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 перенести огорожу, що розмежовує земельну ділянку по АДРЕСА_1, якою користується ОСОБА_4, із земельною ділянкою по АДРЕСА_2, у бік його земельної ділянки, у зв'язку з чим лінія розподілу земельних ділянок має проходити наступним чином: від т. «А» на межі АДРЕСА_1, розташованої на відстані 10,6 м від стіни жилого будинку № 3, відкласти відрізок 9,3 м паралельно огорожі до т. «Б»; від т. «Б» під кутом на відстань 11,32 м до т. «В», розташованої на відстані 1,05 м від будівлі сараю літ. «В» жилого будинку № 5; від т. «В» під кутом на відстань 12,64 м до т. «Г», розташованої на відстані 0,35 м від будівлі сараю літ. «Д» жилого будинку № 5; від т. «Г» на відстань 5,46 м до т. «Д» в бік ділянки № 5, розташованої на відстані 0,15 м від існуючої межі із земельною ділянкою № 3, що визначено графічно у додатку № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 липня 2014 року № 29/14.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи та встановивши, що лінійні розміри та площа земельних ділянок сторін, межа між якими на місцевості закріплюється твердим межовим знаком (огорожею), не відповідають даним технічних паспортів на житлові будинки, належні сторонам, та даним кадастрових планів їх земельних ділянок, що підтверджується висновком узгоджувальної комісії по земельним суперечкам Конотопської міської ради від 04 грудня 2013 року та висновком судової будівельно-технічної експертизи від 21 липня 2014 року №29/14, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи неприпустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Ступак