Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/7209/14-ц Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 27 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» (надалі Банк) звернувся до суду з даним позовом.

Зазначав, що 29 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до договору остання отримала грошові кошти в іноземній валюті в сумі 137 000 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,99 % на рік строком до 28 березня 2018 року.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання позичальником, 29.03.2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0/п, який виступив поручителем ОСОБА_1

Позичальник належним чином зобовязання за вказаним договором не виконує. У звязку з чим станом на 13.05.2014 року утворилася заборгованість в сумі 72163,43 швейцарських франки, що еквівалентно 947421,84 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 66982,61 швейцарських франків, еквівалент 879403,70 грн; заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3466,16 швейцарських франків, еквівалент 45506,65 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 1634,85 швейцарських франків, еквівалент 21463,68 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом 79,81 швейцарських франків, еквівалент 1047,82 грн.

За наведених обставин, ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути з відповідачів на свою користь дану заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору №0 від 29.03.2007 року, забезпеченому договором поруки №0/п від 29.03.2007 року, в розмірі станом на 13.05.2014 року 72163 швейцарських франки 43 сантими, як еквівалент 947421 грн. 85 коп. та по 1827 грн. понесених судових витрат з кожного.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду в частині стягнення з нього заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити Банку у задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що Банком було здійснено підвищення відсоткової ставки за кредитним договором без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності, як поручителя по кредитному договору. Відтак вважає, що дана порука є припиненою на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК та ч.2 ст.1050 ЦК - наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК.

Статтею 554 ЦК України визначено солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою.

За змістом ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Під змінами основного зобовязання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти за собою негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобовязання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобовязання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обовязок за договором поруки повністю припиняється перестає існувати.

Також, у пункті 22 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Матеріалами справи доведено та судом встановлено, що 29 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до договору остання отримала грошові кошти в іноземній валюті в сумі 137 000 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,99 % на рік строком до 28 березня 2018 року.

У забезпечення належного виконання зобовязання позичальником, 29.03.2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0/п, який виступив поручителем ОСОБА_1

Позичальник ОСОБА_1 належним чином зобовязання за вказаним договором не виконує. У звязку з чим та згідно з наданим Банком розрахунком, станом на 13.05.2014 року утворилася заборгованість в сумі 72163,43 швейцарських франки, що еквівалентно 947421,84 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 66982,61 швейцарських франків, еквівалент 879 403,70 грн; заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3 466,16 швейцарських франків, еквівалент 45 506,65 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 1 634,85 швейцарських франків, еквівалент 21 463,68 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом 79,81 швейцарських франків, еквівалент 1047,82 грн.

Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не оскаржується та не спростовано.

Оскільки ОСОБА_1 істотно порушила умови договору, зокрема односторонньо відмовилася від взятого на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, виконання якого забезпечено договором поруки укладеним з поручителем ОСОБА_2, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для примусового стягнення з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку визначеної позивачем заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що в даному випадку обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання поруки ОСОБА_2 припиненою, оскільки, як правильно визнав суд, процедура збільшення процентної ставки Банком була дотримана. Тобто, збільшення процентної ставки Банком проведено відповідно до умов кредитного договору (пункти 1.3.1; 1.3.2; 9.2) та договору поруки (пункт 1.2), з умовами яких ОСОБА_2 був обізнаний в процесі укладення договору поруки, в тому числі і щодо процедури збільшення процентної ставки за користування кредитом та погодився з такими умовами.

Відтак, доводи ОСОБА_2 про збільшення обсягу його відповідальності внаслідок підвищення процентної ставки Банком без його згоди як поручителя, є безпідставними, що виключає застосування ч.1 ст.559 ЦК України.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, є необґрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді