Справа № 360/2546/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Ничипоренко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія", про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який в послідуючому уточнила, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 жовтня 2013 року, о 15 год. 00 хв., в смт.Ворзель Київської області, на перехресті вулиць К.Лібкнехта та 1-го Травня, відповідачка ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Ford", держаний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не пропустила автомобіль "Chevrolet Aveo", держаний номер НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі і яким керував за довіреністю її (позивачки) син ОСОБА_4, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 14 листопада 2014 року відповідачку було визнано винною у скоєнні вказаної ДТП та вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4,124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Ford" була застрахована ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" і позивачка отримала від цієї страхової компанії відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 20 000 грн.

Вважала, що діями відповідачки їй (позивачці) заподіяна також моральна шкода, оскільки вона тривалий час не мала можливості використовувати свою власність - автомобіль, зазнала моральних страждань від самого факту ушкодження автомобіля внаслідок ДТП, злякалась за життя та здоров'я свого сина, тривалий час як відповідачка, так і страхова компанія не відшкодовували спричинені їй збитки.

Тому просила стягнути з відповідачки на свою користь на відшкодування завданої моральної шкоди 20 000 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позов підтримали та викладене підтвердили, пояснили, що позивачка не є власником ушкодженого автомобіля, вона разом з сином користувалась ним на підставі виданої їм довіреності, в лютому 2014 року за власний кошт автомобіль ними був відремонтований та відразу проданий.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, вважала що ніякої моральної шкоди позивачці завдано не було.

Вислухавши позивачку, її представника, відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що, як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, 5 жовтня 2013 року, о 15 год. 00 хв., в смт.Ворзель Київської області, на перехресті вулиць К.Лібкнехта та 1-го Травня, відповідачка ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Ford", держаний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не пропустила автомобіль "Chevrolet Aveo", держаний номер НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі і яким керував на підставі довіреності ОСОБА_4, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів (а.с.43,57-72).

За постановою Ірпінського міського суду від 14 листопада 2013 року відповідачку ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу (а.с.43,57-72).

Цивільно-правова відповідальність автомобіля відповідачки була застрахована ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" і позивачка на підставі укладеної нею з даною страховою компанією мирової угоди від 20 березня 2014 року отримала від цієї страхової компанії повне відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 20 000 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с.89-108) та визнається сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст..1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що моральна шкода їй завдана тим, що було пошкоджено належний їй автомобіль і вона тривалий час була позбавлена можливості ним користуватись, так як страхова компанія несвоєчасно виплатила їй страхове відшкодування для ремонту автомобіля, відповідачка ж взагалі ніяких коштів для цього не надала.

Однак, як встановлено судом, автомобіль "Chevrolet Aveo", держаний номер НОМЕР_2, не належав на праві власності позивачці, власником його на час ДТП був ОСОБА_6, позивачка ж разом з ОСОБА_4 мали лише право на експлуатацію даного автомобіля на підставі довіреності (а.с.10-11,59-61).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 користувався вказаним автомобілем, доказів же фактичного користування автомобілем позивачкою та порушення її права володіння вказаним майном, негативним наслідком якого настала неможливість тривалий час використовувати даний автомобіль за цільовим призначенням, що призвело до зміни звичного способу життя позивачки, суду не надано.

Також суд не вбачає вини відповідачки у несвоєчасному відшкодуванні позивачці майнової шкоди, так як її цивільно-правова відповідальність була застрахована і таке відшкодування мала здійснити страхова компанія.

За таких обставин, оскільки суду не надано жодних доказів понесення позивачкою моральної шкоди з вини відповідачки, то суд визнає за необхідне в позові відмовити.

Керуючись ст.23,1166,1167,1188,1194 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія", про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя&nbsp; А.Міланіч