Справа №263/5703/15-ц
Провадження №2/263/2005/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 серпня 2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Колпаковій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа: ТОВ «Маріупольська універсальна товарна біржа»,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідачів в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 30.10.1992 року між її чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_3, була укладена біржова угода № 813 договір купівлі-продажу будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі, яка в подальшому була зареєстрована у БТІ м. Маріуполя 28.01.1993 року за №17а. 22.10.2014 року ОСОБА_4 помер. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, проте постановою нотаріусу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки вказаний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. На підставі викладеного та у звязку з тим, що відповідачі від нотаріального оформлення договору ухиляються, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу біржовий контракт №813 будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позивні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Третя особа в судове засідання свого представника не спрямувала з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України по наявним матеріалам у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу (біржової угоди) від 30.10.1992 року № 813, укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі, ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_3, як продавець, зобовязалась передати у власність, а покупець ОСОБА_4 зобовязався оплатити та прийняти у власність будинок №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі.

Згідно із реєстраційного посвідчення від 28.01.1993 року МКП «Маріупольське БТІ» будинок №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі зареєстрований за ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі біржового контракту №813 від 28.01.1993 року, та зареєстровано під №17а.

Всі умови договору сторони виконали. Проте, в нотаріальному порядку договір посвідчений не був.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 799296, 22.10.2014 року помер ОСОБА_4 у віці 68 років, про що було зроблено актовий запис № 2003.

Постановою державного нотаріусу Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 28.04.2015 року за № 863/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 22.10.2014 року ОСОБА_4, що складається з будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі, оскільки договір на придбання даного будинку нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обовязків є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України передбачене загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на

набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 4 Заключних і перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо однією із сторін є громадянин.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Таким чином, суд вважає, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_3, було укладено угоду купівлі-продажу будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі, згідно з якою відповідач передав даний будинок, а ОСОБА_4 прийняв його та виплатив встановлену договором грошову суму.

У звязку зі смертю ОСОБА_4, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті останнього, оскільки згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції від 07.02.2002 року № 7/5 біржовий контракт не відноситься до право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Враховуючи вищенаведені обставини та повне виконання зазначеного договору №813 від 28.01.1993 року, ухиляння відповідачів від його нотаріального посвідчення, що порушує права позивачки, суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року) суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа: ТОВ «Маріупольська універсальна товарна біржа» - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу (біржову угоду) №813 від 30.10.1992 року будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі Донецької області, укладений на Маріупольській універсальній товарній біржі між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_3, дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови судом першої інстанції в перегляді судового рішення воно може бути оскаржене відповідачем до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Хараджа