Провадження №2/761/6216/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.,
при секретарі Лазоришинець К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу, -
Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимог підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.39).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.36), про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надав.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності до умов Договору-1, 09 вересня 2014 року Позивач вніс, а банк прийняв від Позивача грошові кошти у сумі 8 500,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 7/50130268 від 09.09.2014р. (а.с.11).
У відповідності до умов Договору-2, 09 вересня 2014 року Позивач вніс, а банк прийняв від Позивача грошові кошти в розмірі 3 000,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 7/52130270 від 09.09.2014р (а.с.12) та випискою по особовому рахунку за період з 17.09.2014р. по 17.09.2014р. (а.с.13).
Разом з тим, відповідно до п.п.4 Договору-2 Вкладник має право неодноразово поповнювати Вклад протягом всього строку, визначеного п.1 Договору-заяви, за згодою Банку у порядку та на умовах, передбачених п..3.1.-3.4. Основних умов. Мінімальна сума кожного поповнення складає 100,00 доларів США.
Відповідно до пункту 6 вказаних Договорів банківського вкладу, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов.
Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 7 Договорів).
Як зазначив Позивач Банк відмовив йому в поверненні депозитних коштів та нарахованих відсотків по договорам банківського вкладу за час користування коштами, в зв'язку з чим Позивач звернувся до Відповідача з заявою від 20.04.2015р., в якій просив повернути суми депозитних вкладів по Договору-1 та Договору-2, та повернути відсотки, які були нараховані по обом договором в загальній сумі 626,52 долари США, повернення вказаних сум просив здійснити готівкою у валюті вкладу через касу будь-якого відділення банку «Фінанси та Кредит» у м. Києві (а.с.19). Вказану заяву від 20.04.2015р. Відповідач отримав 23.04.2015р., що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20), проте вимоги Позивача про повернення відповідних сум депозитних коштів Відповідач залишив без уваги та без задоволення.
У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.
При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України).
Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.
Судом встановлено, що Відповідач всупереч положенням чинного законодавства, в термін повернення Вкладів не повернув Позивачу в повному обсязі відповідні суми.
Як вбачається з правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13: зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесені позивачем кошти у визначений договором строк на його вимогу не повернуті, то це дає право позивачеві на отримання процентів за користування депозитними коштами за період з дня витребування вкладу до дня його фактичного повернення, а також на отримання сум, передбачених ч.1 ст. 625 ЦК України.
Згідно з ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Так, з урахуванням правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13, суд дійшов висновку, що Позивач має право на отримання процентів за користування депозитними коштами за період з дня витребування вкладу до дня його фактичного повернення, проте у розмірі та на умовах, передбачених Депозитним договором для відповідного рахунку в межах заявлених позовних вимог.
Як було зазначено вище, 10.02.2015р. Відповідач перерахував суми депозитних вкладів в сумі 8 500,00 доларів США та 17 600,00 доларів США відповідно на рахунок на вимогу. Позивач зазначив, що для вкладу на вимогу встановлена відсоткова ставка в розмірі 3% річних відповідно до п.3 Договорів та п.4.1.1. Основних умов.
Відповідно до п.3 Договорів Вкладник має право отримувати проценти, нараховані на вклад, протягом строку, визначеного п.1 Договору-заяви, щомісячно у порядку та у строки, передбачені п.п.4.2., 4.3.2. Основних умов. Позивачем не надано примірника Основних умов, що діяли станом на дату укладення Договорів банківського вкладу. Окрім того, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру процентної ставки, що встановлюється для вкладів на вимогу, доказів встановлення для рахунку на вимогу процентної ставки в розмірі саме 3% річних Позивачем не надано, та в судовому засіданні не здобуто, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача відсотків за фактичний час користування депозитними вкладами не підлягають задоволенню.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Оскільки заборгованість ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед позивачем обчислюється не в національній валюті України, а в іноземній валюті, то помісячний інфляційний індекс не враховується, а стягненню підлягають лише три відсотки річних на суму основного боргу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 3 654,00 грн.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 319, 386, 525, 526, 530, 533, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061, 1167, 1074 ЦК України, з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13, ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-229, 294, 296 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: