Справа № 199/5297/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Управління пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, про визнання наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах а також зобовязання відповідача видати уточнюючу довідку на підтвердження пільгового стажу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом, за яким просить суд:

-визнати наявність у нього необхідного стажу роботи, відпрацьованого у режимі роботи з повним робочим днем протягом 13 років 7 днів з 11 березня 1980 року по 18 березня 1993 року водієм автобусу міського автотранспорту пасажирських перевезень у відповідача ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11228», найменування якого зазнало змін, та у звязку з наявністю необхідного стажу права на пенсію за віком на пільгових умовах при досягненні ним 55 років;

-зобовязати ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11228» видати уточнюючу довідку для нарахування і призначення Управлінням пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у звязку з напрацюванням позивачем 12,6 років стажу водія міського пасажирського автотранспорту (автобусу).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно трудової книжки має 30 років 5 місяців загального стажу. Із них він пропрацював у відповідача водієм автобусів міських маршрутів пасажирських перевезень з 11 березня 1980 року до 18 березня 1993 року, тобто 13 років з повним робочим днем без перерви у роботі і без застосування до нього будь яких заходів дисциплінарного чи громадського впливу або дисциплінарних стягнень. На роботу до відповідача позивача було прийнято з 01 серпня 1979 року слюсарем з ремонту автомобілів до авторемонтної майстерні, а згідно наказу № 41 від 11 березня 1980 року, його з 11 березня 1980 року переведено водієм 3 класу на автобуси пасажирських перевезень на міських маршрутах з оплатою відповідно положення про заробітну плату. Наказом по підприємству № 10 від 01 серпня 1983 року, з вказаної дати позивачу була надана кваліфікація водія другого класу. Позивача було звільнено з роботи з посади водія пасажирських перевезень Дніпропетровського автотранспортного підприємства № 11228 згідно наказу № 56-к від 18 березня 1993 року на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у звязку з переведенням на інше підприємство. В довідці № 189 від 01 квітня 2014 року, наданої позивачу відповідачем для предявлення до Пенсійного фонду України для вирішення питання про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах зазначається, що він працював водієм міського пасажирського автотранспорту (автобусу) повний робочий день з 11 березня 1980 року та був закріплений за певними маршрутами до 18 березня 1993 року. Але, при цьому, в довідці зазначено, що його стаж роботи на посаді водія складає 9 років 2 місяці 18 днів. УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська на звернення позивача з питання призначення пільгової пенсії розяснило останньому, що призначити йому пільгову пенсію неможливо, оскільки у записах, зроблених у трудовій книжці, відсутні відомості про те, що позивач працював весь час з повним робочим днем і позивачу було запропоновано ще раз звернутися до підприємства для правильного встановленого стажу роботи. Після повторного звернення до підприємства позивачеві була надана довідка № 462 від 29 жовтня 2014 року, у якій зазначено, що попередня довідка надана йому на підставі наказів про закріплення за маршрутами, а інших документів для підтвердження його стажу роботи на підприємстві немає. Позивач знову звернувся до УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська та отримав письмову відповідь № 1291/05/40 від 06 лютого 2015 року про відмову у призначенні пенсії з посиланням на те, що для підтвердження пільгового стажу надана вищезазначена довідка, в якій зазначено, що стаж роботи складає 9 років 2 місяці 18 днів. Підприємство відмовляється перерахувати позивачеві стаж роботи та надати іншу, відповідну дійсним обставинам, пільгову довідку, хоча зі змісту трудової книжки та зі змісту самої довідки вбачається, що стаж роботи позивача водієм міських маршрутів в дійсності складає 13 років та 7 днів, що вказує на достатність підстав для призначення позивачеві пенсії за віком після досягнення ним 55 років.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються.

Представник відповідача ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228» ОСОБА_3 в суді проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечив в повному обсязі. Пояснив, що відповідачем до пільгового стажу не був включений період роботи останнього на підприємстві з 11 березня 1980 року по 29 грудня 1983 року. При цьому пояснив, що пільговий стаж роботи у період з 11 березня 1980 року по 31 грудня 1980 року до пільгового стажу не був включений помилково. Період роботи ОСОБА_1 з 01 січня 1981 року по 1983 року підприємство не зараховує до пільгового стажу, оскільки за цей період відсутні накази про закріплення позивача за певними міськими маршрутами. Стверджує, що підстави для включення вказаного стажу до пільгового відсутні, оскільки наявними у відповідача документами пільговість такого стажу не підтверджена.

В суді представник третьої особи УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська ОСОБА_4 також заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заперечення обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах і в призначенні пенсії йому було відмовлено. За п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв. Для призначення пенсії на пільгових умовах законом передбачено такі обовязкові умови:

-робота водієм міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв;

-досягнення віку 55 років;

-стаж роботи 25 років;

-стаж на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

Оскільки у трудовій книжці позивача не зазначено, на який саме автобус позивач був прийнятий водієм, останній надав уточнюючу довідку, за якою стаж роботи на займаній посаді становить 9 років 2 місяці 18 днів. Надана довідка не містить відомостей щодо того, який період роботи було зараховано до стажу, а який виключено. 27 лютого 2015 року управлінням було проведено перевірку підприємства щодо достовірності надання довідки № 189 та складено акт № 23. Для перевірки підприємством були надані: особова картка позивача, накази про закріплення автобусів та водіїв за маршрутами, що не містять відомостей про період закріплення та особові рахунку з нарахування заробітної плати за 1980-1983 роки. Таким чином, управлінням було вжито всі заходи щодо перевірки наявності стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, але наданими документами він не підтверджується. Вважає, що за наявних доказів неможливо дійти висновку про наявність у позивача пільгового стажу протягом 13 років 7 днів та у звязку з наявністю необхідного стажу права на пенсію на пільгових умовах.

На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини.

За копією паспорту (а.с. 8-9), ОСОБА_1 народився 02 лютого 1959 року.

Останнім надана копія трудової книжки (а.с. 11-12), за якої він 01 серпня 1979 року був прийнятий слюсарем по ремонту автомобілів третього розряду до Дніпропетровського автотранспортного підприємства № 03122.

11 березня 1980 року ОСОБА_1 було переведено водієм третього класу на автобус за наказом № 41 від 11 березня 1980.

01 серпня 1983 року позивачеві була надана кваліфікація водія другого класу.

За наказом № 58-к від 18 березня 1993 року позивача було звільнено з того ж Дніпропетровського автотранспортного підприємства, яке на той час мало індекс 11228, за п. 5 ст. 36 КЗпП України за переведенням на інше підприємство.

З копії листа УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська від 06 лютого 2015 року (а.с. 15) вбачається, що 26 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до підрозділу пенсійного фонду з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах і у призначенні пенсії йому було відмовлено, оскільки за наданою ним довідкою на підтвердження пільгового стажу, пільговий стаж роботи останнього складає 9 років 2 місяці 18 днів.

Згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час звернення позивача до підрозділу пенсійного фонду), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Позивач вважає, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на підприємстві відповідача ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228», яке є правонаступником Дніпропетровського автотранспортного підприємства № 11228, він пропрацював водієм автобуса на міських маршрутах більше ніж 12 років та 6 місяців.

Разом з тим, трудова книжка позивача не містить відомостей про те, що він працював водієм саме міського пасажирського транспорту (автобуса).

Як передбачено п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228» була надана довідка, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії № 189 від 01 квітня 2014 року (а.с. 13), за якою ОСОБА_1 працював в ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 1228» повний робочий день водієм міського пасажирського автотранспорту (автобуса) з 11 березня 1980 року по 18 березня 1993 року. Стаж роботи в цій посаді складає 9 років 2 місяці 18 днів.

З довідок, наданих відповідачем на вимогу суду (а.с. 64, 126) вбачається, що відповідачем до пільгового стажу не включений період роботи позивача з 11 березня 1980 року по 29 грудня 1983 року.

При цьому відповідач письмово визнав той, що факт, що період роботи з 11 березня 1980 року по 31 грудня 1980 року до довідки як пільговий стаж ними не включений помилково (а.с. 126).

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання наявності у позивача необхідного стажу роботи, відпрацьованого у режимі роботи з повним робочим днем протягом 13 років 7 днів з 11 березня 1980 року по 18 березня 1993 року водієм автобусу міського автотранспорту пасажирських перевезень у відповідача ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11228», та у звязку з наявністю необхідного стажу права на пенсію за віком на пільгових умовах при досягненні ним 55 років, суд виходить з наступного.

За ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідач ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11228» не визначений законом як орган, що здійснює пенсійне забезпечення, і за таких обставин не є належним відповідачем за вимогами про визнання наявності у позивача необхідного пільгового стажу та визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах.

За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог в цій частині у визначених позивачем межах слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобовязання ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство № 11228» видати уточнюючу довідку для нарахування і призначення Управлінням пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у звязку з напрацюванням позивачем 12,6 років стажу водія міського пасажирського автотранспорту (автобусу), суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-78цс13 від 25 грудня 2013 року, згідно якого відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Віднесення періоду роботи позивача на підприємстві відповідача з 30 грудня 1983 року по 18 березня 1993 року до пільгового стажу відповідачем не оспорюється, про що відповідачем і була видана уточнююча довідка на підтвердження пільгового стажу. Відповідно, право позивача в цій частині відповідачем не порушене, не потребує судового захисту і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В той же час, період роботи позивача з 11 березня 1980 року по 29 грудня 1983 року до пільгового стажу роботи відповідачем не включений і, відповідно, в цій частині наявний спір, який підлягає вирішенню судом.

Обґрунтування відповідачем не включення зазначеного стажу роботи до пільгового обґрунтовується відсутністю наказів про закріплення позивача за певними міськими маршрутами.

Судом досліджено копію наказу по підприємству відповідача № 41 від 11 березня 1980 року (а.с. 132), за яким ОСОБА_1 переведено водієм 3 класу на автобуси міських маршрутів в 3 автоколону з 11 березня 1980 року з оплатою згідно положення про заробітну платню.

Відповідачем також надано копію наказу № 527 від 08 липня 1980 року (а.с. 70-84), за яким був ОСОБА_1 як водій автобуса був закріплений за міським маршрутом № 4.

Представником відповідача визнаний той факт, що на підприємстві відсутні накази про переведення позивача протягом всього періоду роботи на підприємстві водієм автобуса на заміські чи міжміські чи заміські маршрути.

Ці ж самі фактичні обставини підтвердила при допиті у якості свідка начальник відділу кадрів відповідача ОСОБА_6

Допитані судом у якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які працювали разом з позивачем на тому ж підприємстві, підтвердили той факт, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду водія весь час працював повний робочий день на міських маршрутах.

Покази свідків повністю узгоджується з результатами зустрічної перевірки, проведеної УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська в ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228» 27 лютого 2015 року. Згідно копії відповідного акту № 23 (а.с. 37-38), до перевірки надані особові рахунки з нарахування заробітної плати за 1980-1983 роки ОСОБА_1 Нарахування відбувалося згідно відпрацьованих годин, типу автобуса по підвищеній тарифній ставці водіїв міського маршруту. Складові заробітної плати: відпрацьовано погодинно, простої, отстої, ремонт, техобслуговування, резерв, нічні, святкові, графікові, класність, доплати за понаднормові. Внески із заробітної плати утримувались в повному обсязі. Згідно особових рахунків за 1980-1983 роки ОСОБА_1 працював повний робочий день.

Сукупність наведених обставин поза всяким розумним сумнівом доводить той факт, що позивач з 11 березня 1980 року по 29 грудня 1983 року працював на підприємстві відповідача повний робочий день на посаді водія міського пасажирського автотранспорту (автобуса).

Відповідачем відповідний стаж роботи позивача безпідставно не включено до спеціального пільгового стажу під час видачі уточнюючої довідки і таке право підлягає судовому захисту.

При цьому суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-32цс13 від 12 червня 2013 року, згідно якого суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Суд вважає, що ефективним захистом порушеного права позивача є зобовязання відповідача видати нову уточнюючу довідку для підтвердження спеціального трудового стажу, до якого має бути додатково включений у якості спеціального пільгового стажу період роботи позивача з 11 березня 1980 року по 29 грудня 1983 року, який не був врахований таким під час видачі довідки № 189 від 01 квітня 2014 року.

Зазначений спосіб захисту буде достатнім для подальшої реалізації прав позивача в підрозділі пенсійного фонду.

Розподіляючи понесені позивачкою судові витрати, суд враховує розяснення, викладені у п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», за якими якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а застосувати вимогу пропорційності неможливо, відповідні судові витрати зі сплати судового у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1) підлягають розподілу між ОСОБА_1 та ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228» порівну.

Таким чином, з ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228» на користь ОСОБА_1 на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 121,80 грн. (243,60 / 2).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Управління пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, про визнання наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах а також зобовязання відповідача видати уточнюючу довідку на підтвердження пільгового стажу задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228» видати ОСОБА_1 уточнюючу довідку для підтвердження спеціального трудового стажу, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за якою включити до стажу роботи ОСОБА_1 повний робочий день на посаді водія міського пасажирського автотранспорту (автобуса) в тому числі період з 11 березня 1980 року по 29 грудня 1983 року.

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11228»на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :