УХВАЛА

12.01.2015 Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Подорець О.Б., за участі секретаря Голубніченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_1, де заінтересована особа - Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на неправомірні дії, зобовязання вчинити певні дії, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії Кіровського ВДВС ДМУЮ неправомірними; зобовязати Кіровський ВДВС Дніпропетровського міського УЮ видати ОСОБА_1 особисто в руки постанову заступника начальника Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 від 03 грудня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження; скасувати постанову заступника начальника Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 від 03 грудня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції надано заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, в якій просили винести рішення згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

За ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 зазначеного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що 21 грудня 2014 року на адресу Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

з Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов лист до якого додано заява ОСОБА_1 від 07.11.2014 та оригінал виконавчого листа по справі №199/13735/13, виданий 06.11.2014 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.18).

03 грудня 2014 року заступником начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Зазначена постанова була надіслана на адресу заявника ОСОБА_1, що підтверджується супровідним листом від 03.12.2014 за №28796/06/10, та не заперечується самим заявником у скарзі.

Пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, вищі чи центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізовані прокуратури на правах обласних, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи.

Таким чином порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Разом з тим, Закон України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік заяв та скарг за подання яких до суду справляється судовий збір. В даному переліку відсутні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у звязку з чим суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору в даному випадку, а тому судові витрати підлягають компенсуванню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, де заінтересована особа - Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на неправомірні дії, зобовязання вчинити певні дії, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.Б.Подорець