АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2343/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ТОВ «Кей-Колект» зазначило, що 22 грудня 2006 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 40000 доларів США на строк до 21 грудня 2027 року під 11,8% річних. ОСОБА_2 зобовязалася повернути банку кредитні кошти згідно графіка погашення кредиту та сплатити кредитодавцю нараховані проценти. Хмельницький міськрайонний суд рішенням від 9 квітня 2010 року стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» існуючу на той час заборгованість за кредитним договором. На підставі договору факторингу від 13 лютого 2012 року № 2 банк відступив позивачеві своє право вимоги за кредитним договором. Після ухвалення судом указаного рішення ОСОБА_2 не виконує зобовязання з повернення кредиту та сплати процентів, унаслідок чого станом на 8 липня 2015 року виникла заборгованість по процентам у розмірі 23048 доларів 09 центів США.

За таких обставин ТОВ «Кей-Колект» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 23048 доларів 09 центів США заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_2 не була повідомлена про заміну кредитора у зобовязанні, тому позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не зявилися. Повідомлені останнім причини неявки у судове засідання (зайнятість в іншому процесі) не є поважними, тому в силу ст.ст.169, 304, 305 ЦПК України апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши учасницю процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст.ст. 256, 257, 267, 516, 526 ЦК України), який підлягав застосуванню, та неправильно витлумачив положення ст. 517 ЦК України.

У звязку з порушенням судом норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що 22 грудня 2006 року акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», який у подальшому змінив свою назву на ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_2 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав останній кредит у сумі 40000 доларів США на строк до 21 грудня 2027 року під 11,8% річних.

ОСОБА_2 зобовязалася повернути ПАТ «УкрСиббанк» кредит частинами згідно встановленого графіка і щомісячно сплачувати кредитодавцю проценти у період з 1-го по 25-е число місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані проценти.

Сторони домовилися, що у разі порушення позичальником грошового зобовязання за кредитним договором банк вправі визнати термін повернення кредиту таким, що настав, і вимагати від ОСОБА_2 дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати процентів за користування кредитними коштами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 квітня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 40665 доларів 87 центів США заборгованості за кредитним договором, яка станом на 18 березня 2010 року складалася з 36189 доларів 64 центів США неповернутого кредиту та 4476 доларів 23 центів США процентів.

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 2, за умовами якого банк за плату відступив позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом кредитних договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 0.

ПАТ «УкрСиббанк» направляло на адресу ОСОБА_2 лист № 12-22/7002 від 29 лютого 2012 року про передання ним ТОВ «Кей-Колект» своїх прав за кредитним договором, однак відомості про вручення цього листа відповідачці відсутні.

ОСОБА_2 не виконує зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого за період з 19 березня 2010 року по 8 липня 2015 року виникла заборгованість по процентам у розмірі 23048 доларів 09 центів США.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

В силу ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як передбачено ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобовязання є належним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2015 року (справа № 6-979цс15), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, що зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» договір факторингу є чинним, а позивач набув право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі права вимоги на виконання зобовязання, яке виникає після відступлення клієнтом права вимоги, зокрема і право нараховувати проценти за користування кредитом.

При цьому судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_2 не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору.

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ТОВ «Кей-Колект» є передчасним і не підлягає задоволенню.

Доводи ОСОБА_2 про непередачу банком позивачеві права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2, не відповідає письмовим доказам (а.с. 68-79).

Цивільний кодекс України, який регулює принципи та зміст зобовязальних правовідносин, визначив, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили, що строк його дії встановлюється з дня укладення договору і до повного погашення позичальником суми кредиту, заборгованості по процентам, комісії та/або пені у разі її нарахування (пункт 9.5).

При цьому сторони визначили строки виконання ними окремих зобовязань за кредитним договором, зокрема ОСОБА_2 мала сплачувати банку проценти з 1-го до 25-го числа (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані банком.

ОСОБА_2 не виконує зобовязання за кредитним договором з 2010 року і рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 квітня 2010 року не виконано нею до цього часу, отже, вона продовжує користуватися грошовими коштами банку, тому позивачем правомірно нараховувалися їй проценти відповідно до умов кредитного договору.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року (справа № 6-369цс15).

Розрахунок заборгованості (а.с. 101-102) вказує на те, що у ОСОБА_2 перед позивачем існує заборгованість по процентам за період з 19 березня 2010 року по 8 липня 2015 року в розмірі 23048 доларів 09 центів США.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Із положень ч.ч. 1, 5 ст. 261; ч. 4 ст. 267 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Зазначені висновки відповідають правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) і від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14).

ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом про захист свого порушеного права 29 листопада 2014 року (згідно штемпеля на конверті). В ході судового розгляду ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про застосування позовної давності (а.с. 105).

З урахуванням визначеного сторонами строків і порядку сплати відповідачкою процентів, з неї на користь ТОВ «Кей-Колект» слід стягнути проценти в межах позовної давності, а саме за період з 1 листопада 2011 року по 8 липня 2015 року в розмірі 16179 доларів 96 центів США (23048,09-6868,13).

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 квітня 2010 року не є перешкодою для стягнення з ОСОБА_2 указаної заборгованості, оскільки позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», на підставі яких ухвалено це рішення, стосувалися іншого періоду правовідносин сторін.

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 2664-ІІІ) факторинг відноситься до фінансових послуг.

В силу ч.ч. 1, 5 ст. 5 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами підприємцями. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з повязаного з цим ведення обліку грошових коштів, надання поруки за виконання боржником свого обовязку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та предявлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

ТОВ «Кей-Колект» є фінансовою установою, про що державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 8 грудня 2011 року видано відповідне свідоцтво (а.с. 120). Згідно додатку до цього свідоцтва ТОВ «Кей-Колект» має право здійснювати факторинг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства.

За договором факторингу до ТОВ «Кей-Колект» перейшли права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти кредитування. Згідно умов договору (розділ 10) ОСОБА_2 мала сплачувати банку проценти у валюті кредиту.

Отже, посилання ОСОБА_2 на відсутність у ТОВ «Кей-Колект» ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, в звязку з чим у ТОВ «Кей-Колект» відсутні правові підстави для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, є необґрунтованими. Відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 192, 533 ЦК України, ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», така ліцензія необхідна при укладенні особами кредитного договору, а не договору факторингу.

При розподілі судових витрат, апеляційний суд враховує пропорційність задоволених вимог.

Позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено на 70,2 % (16179,96х100:23048,09), отже, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 2565 грн. 11 коп. судового збору (3654х70,2:100).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 16179 доларів 96 центів США заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 2565 грн. 11 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27