АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Рейнарт І.М.

при секретарі Івановій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю - Шуліки Аліни Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалу суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю - Шуліка А.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не правильно застосував положення п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, оскільки, як вказано в Постанові пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2, якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції незаконно не надав йому часу для усунення недоліків та надання документу на підтвердження повноважень представника, а одразу залишив позовну заяву без розгляду.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції помилково зробив висновок, що позивач не мав права звертатися до суду за захистом своїх прав. Суд не врахував, що 29.05.2013 року знову відбулася зміна обтяжувача на ПАТ КБ «Приватбанк».

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача.

Справа № 755/2485/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11011/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2015 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, суд першої інстанції керувався вимогами п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України та виходив з того, що 23.05.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до договору управління майном, переуступило право вимоги компанії «Юкрейн Авто Лоун Франсес №1 ПІ-ЕЛ-СІ», а тому може діяти тільки в інтересах останньої, проте матеріали справи не містять документів на підтвердження таких повноважень.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам законодавства ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду не відповідає, оскільки суд не забезпечив повного і всебічного з'ясування обставин справи, не звернув уваги на докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до передчасного висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» міг звертатися до суду тільки в інтересах компанії «Юкрейн Авто Лоун Франсес №1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Так, колегією суддів встановлено, що станом на 29.05.2013 року обтяжувачем майна боржника ОСОБА_2, а саме автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, являвся ПАТ КБ «Приватбанк», згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. (а.с.17)

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не перевірив вказану вище обставину та зробив передчасний висновок про відсутність прав ПАТ КБ «Приватбанк» на захист своїх прав.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п.4 ч.2 ст. 307, ст.ст. 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю - Шуліки Аліни Володимирівни - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий

Судді