АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Богацькій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне підприємство «Синьоозерне Подільського району міста Києва», ОСОБА_6, Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві держаної адміністрації про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

Справа № 758/719/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/9737/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якому просила визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що вона разом з відповідачами та ОСОБА_6 спільно проживали у зазначеній квартирі. Наймачем квартири та володільцем особистого рахунку була їх з ОСОБА_1 мати - ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка в квартирі не була зареєстрована і не проживала, оскільки фактично проживала за іншою адресою АДРЕСА_2. У 2009 року ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_11 та донькою ОСОБА_12 добровільно припинили користуватись спірним житлом і вселились як члени сім'ї до ОСОБА_10 у квартиру АДРЕСА_2, однак з реєстраційного обліку за попереднім місцем проживання не знялись і не мають наміру зробити це добровільно. З часу їх відсутності минуло понад чотири роки і вони безперервно проживають однією сім'єю у займаній ними квартирі АДРЕСА_2. Відповідачі не сплачують за користування спірною квартирою, не цікавляться нею і не дбають про її належне збереження. Фактично їй доводиться щомісячно сплачувати за відповідачів квартирну плату та інші обов'язкові платежі, проводити заміну та обновлення сантехнічного обладнання, утримувати житло в належному стані. Крім того, після смерті ОСОБА_13 відповідач ОСОБА_1 стала власником квартири АДРЕСА_2.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.05.2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що вона сплачує комунальні та інші платежі за спірну квартиру та користується нею по мірі можливості. Оскільки з позивачкою склалися неприязні відносини остання перешкоджає користуватися цією квартирою, змінює замки від вхідних дверей. Суд не прийняв до уваги акт про те, що у кімнаті площею 11, 5 кв.м спірної квартири знаходяться її речі та речі її дітей, а також квитанції про оплату квартири та послуг інтернету та договори на постачання послуг. Судом також не взято до уваги, що у квартирі, яка належить їй на праві власності зареєстрований її чоловік, а діти зареєстровані у спірній квартирі та іншого житла не мають.

У судовому засіданні апелянт, її представник ОСОБА_14 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_15 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивачки - ОСОБА_16, третя особа ОСОБА_4, яка є одночасно представником ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.06.1977 року ОСОБА_10 було видано ордер № 301935 на сім'ю із чотирьох осіб, включаючи ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_17 (внучка) на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно довідки ф. 3, виданої КП «Синьоозерне» від 26.04.2013 року у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_5 (онука), ОСОБА_4 (правнучка), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_3(онук), ОСОБА_6 (онука). Будинок знаходиться на балансі КП «Дирекція по обслуговуванні та утриманню житлового фонду Подільського району», власником особового рахунку є ОСОБА_10, квартира не приватизована.

ІНФОРМАЦІЯ_1 наймач квартири (власник особового рахунку) ОСОБА_10 померла.

Згідно з актами від 01.06.2012 року та від 24.04.2013 року, складеними КП «Синьоозерне» ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_3 на час перевірки у спірній квартирі були відсутні, а зі слів ОСОБА_4, ОСОБА_2 та сусідів відповідачі не проживають у зазначеній квартирі.

Відповідно до довідки «Синьоозерне Подільського району міста Києва» № 1100 від 03.12.2013 року ОСОБА_1 не зверталася із заявою про збереження за нею та її сином та донькою права користування спірним житловим приміщенням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин та ОСОБА_1 має у власності інше житлове приміщення.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору- судом.

Відповідно до ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Сторони під час розгляду справи у суді першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги не заперечували, що між ними склалися вкрай неприязні стосунки саме через питання користування спірною квартирою.

ОСОБА_1 24.09.1998 року зверталася з питання поділу особового рахунку на спірну квартиру та розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації м. Києва від 08.10.1998 року їй у цьому було відмовлено через відступіть згоди інших членів сім`ї.

У березні 1999 року ОСОБА_1 зверталася до Шевченківської районної державної адміністрації м. Києва з питання надання допомоги у розміні спірної квартири, а також до суду з позовом про зміну договору найму житлового приміщення. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 16.12.1999 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02.02.2000 року у задоволенні її позову було відмовлено.

26.08.2009 року між КП «Синьоозерне» та ОСОБА_1 укладено договір про проведення розрахунків за водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води.

У 2002 році ОСОБА_1 повторно зверталася з питання укладення окремих договорів найму спірної кварири та листом Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.02.2002 року їй було відмолено через відсутність згоди всіх повнолітніх членів сім`ї.

18.01.2002 року між ВАТ «Укртелеком» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг електрозв`язку за адресою спірної квартири.

05.03.2005 року між ЗАТ «Воля-кабель» та ОСОБА_18, який є чоловіком ОСОБА_1 укладено договір про надання доступу до послуг телеінформаційної мережі за адресою спірної квартири.

У період з 2010 року по 2012 року листування з ОСОБА_1 відбувалося на адресу спірної квартири та остання отримувала цю поштову кореспонденцію.

Відповідно до актів, складених КП «Синьоозерне Подільського району м. Києва» від 19.02.2014 року та від 04.04.2014 року ОСОБА_1 разом із своєю родиною мешкає у спірній квартирі та займає кімнату площею 11, 5 кв.м, яку на час перевірок відкривала своїм ключем.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені акти пославшись на те, що вони складені після подачі позову. Разом з тим, один з таких актів складений саме за запитом суду (а.с. 87 т.1) та у даному акті зазначено, що кімната площею 11,5 кв.м. знаходиться у постійному користуванні осіб, які про це заявляють та у зазначеній кімнаті знаходяться особисті речі відповідачів. Даними актами підтверджено проживання відповідачів у спірній квартирі та про те, що таке проживання почалося після подачі позовної заяви у актах не зазначено.

Сторони не заперечували, що ключі від кімнати площею 11, 5 к.м. знаходяться у ОСОБА_1 давно, ще до подачі позову та саме через користування спірною кварирою у них виникли неприязні відносини. Відповідачі ж зазначали, що замки від вхідних дверей позивачкою змінено та ключі їм не надано. Доказів на спростування зазначених пояснень про те, що замки від вхідних дверей не змінювалися та що відповідачі мають ключі від вхідних дверей спірної квартири позивач не надала.

ОСОБА_4 при розгляді справи у апеляційному порядку підтвердила, що ОСОБА_1 має ключі від кімнати площею 11, 5 к.м. та у цій кімнаті знаходяться речі відповідачів, також зазначила, що спільне проживання у одній квартирі з відповідачами вважає неможливим через вкрай неприязні відносини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що висновки суду про те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин більше визначеного законом строку є помилковими.

Оцінюючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності колегія суддів приходить до висновку, що відповідачі ніколи не втрачали інтерес до спірної квартири, а періодичне не проживання у спірній квартирі викликано поважними причинами.

Акти про не проживання відповідачів у спірній квартирі від 01.06.2012 року та від 24.04.2013 року не містять даних про причину не проживання відповідачів у спірній квартирі. Крім того, у акті від 24.04.2013 року зазначено, що відповідачі були відсутні у квартирі на час перевірки, а про те, що вони не проживають у квартитрі з`ясовано зі слів позивачки.

Відповідно до договору дарування від 11.09.1998 року ОСОБА_1 прийняла в дар від ОСОБА_10 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2004 року ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_19 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, ОСОБА_10 забезпечена житлом, оскільки має у власності іншу квартиру.

Разом з тим, чинне законодавство не пов`язує втрату особою права користування житловим приміщенням у зв'язку з отриманням у дар чи у спадщину іншого житлового приміщення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

За вищевикладених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне підприємство «Синьоозерне Подільського району міста Києва», ОСОБА_6, Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві держаної адміністрації про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді