Справа № 266/4815/14-ц
Провадженя№ 2/266/139/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

при секретарі Маросіній Є.М.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 19.11.2004 року, під час шлюбу, в них народилися діти, ОСОБА_3, 1995 року народження, та ОСОБА_4, 1998 року народження. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя по справі №2-9911/04 від 04.10.2004 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час старша дитина ОСОБА_3 повнолітня та є студенткою, на її утримання стягнення аліментів припинено. Однак з листопада 2013 року відповідачем сплачуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 10% від заробітку, що є менш встановленого законодавством мінімуму. На даний час у позивача скрутне матеріальне становище, вона залишилася без роботи у зв'язку із ліквідацією підприємства на якому вона працювала. Окрім того старша донька є студенткою та навчається у іншому місті, відповідно матеріальні затрати на її навчання та утримання збільшилися. Син мешкає з позивачкою окремо від відповідача та потребує матеріальної допомоги зі сторони останнього. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, тому просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 03.12.2014 року і до повноліття дитини. Також покласти на відповідача всі витрати пов'язані з розглядом справи, стягнути на її користь витрати за надання юридичних послуг в розмірі 450 гривень та транспортні витрати в сумі 84,95 гривень.

В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що на даний час її сімейний стан не змінився, вона самостійно виховує двох дітей, старша донька є студенткою і хоча навчається на бюджетній формі навчання у зв'язку із ситуацією, яка склалася у державі вона не отримує стипендію і фактично знаходиться на її утриманні. На даний час в провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя знаходиться також позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на місяць. Син є неповнолітнім і також є студентом Маріупольського коледжу. Після того, як доньці виповнилося 18 років, стягуватися на її утримання аліменти припинилися. З початку відповідач погодився добровільно платити аліменти у розмірі 25% на утримання сина, але пізніше відмовся від цього і написав заяву за місцем своєї роботи, щоб з його зарплати відраховували аліменти у розмірі 10 % на утримання сина. На даний час вона працює океанологом гідрометеообсерваторії МСГ Маріуполя. Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги, окрім того, що з його зарплати утримують 10 % аліменти за його заявою. Всі витрати по вихованню, навчанню дітей вона несе самостійно. Вважає, що відповідач має достатній дохід, та просила змінити розмір аліментів на утримання сина до ? частини зі всіх видів заробітку відповідача.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову. Додатково пояснив, що він з 2007 року перебуває у повторному шлюбі від якого має двох малолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, а також його дружина є непрацездатною, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років. Окрім того його мати ОСОБА_5, 1938 року народження є пристарілою людиною часто хворіє, та також потребує догляду та постійних витрат на її лікування. Крім цього він сплачує два кредиту. Його заробітна платня на даний час зменшилися. Вважає, що всі ці факти підтверджують, що його сімейний стан змінився, та на даний час його матеріальне становище істотно погіршилося. Також пояснив, що він фактично мешкає зі своєю дружиною за адресою АДРЕСА_1, однак зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 де фактично зареєстрована та мешкає його мати. Просив відмовити в позові.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі якій було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюб Серія НОМЕР_3, зареєстрованого відділом реєстрації цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 19.11.2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 630. Після розірванню шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 (а.с.4).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти, що не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області Серія НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис №1287 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області Серія НОМЕР_4 від 31.10.1998 року актовий запис №1029, де в графі «батьки» дітей зазначені батько - ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 (а.с. 6,11).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.10.2004 року №2-9911/04 яке набрало законної сили 05.11.2004 р. з ОСОБА_2, 1971 року народження стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 та доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на місяць на одну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття ( а.с. 12).

24.10.2013 року старшій доньці ОСОБА_3 виповнилося 18 років, внаслідок чого сплату аліментів на її утримання було припинено.

Згідно ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Після виповнення доньці 18 років відповідач продовжував сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 за власною заявою, яку він подав за містом своєї роботи у розмірі 10% від доходу, про що стверджував відповідач і не заперечував позивач та підтверджено довідками про утримання аліментів із заробітної плати Донецького регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України від 24.10.2014 р. №0-1313 та від 26.11.2014р. №3506 згідно до яких ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року утримано аліменти 5023,06 грн. за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року утримано аліменти 10557,83 грн. ( а.с. 14, 24).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як вбачається з довідки про доходи загальна сума доходу за період з червня 2014 року по листопад 2014 року ОСОБА_1 яка працює синоптиком 1 кат. Донецького регіонального центру з гідрометеорології склала 15241,51 грн., що в середньому із розрахунку за шість місяців складає 2540 грн. ( а.с. 23).

Як вбачається з довідки про заробітну плату та інші доходи виданої Донецьким регіональним структурним підрозділом ДП обслуговування повітряного руху України від 19.12.2013 року ОСОБА_2 з січня 2013 р. по листопад 2013 року загалом нарахована зарплата та інші доходи у розмірі 124564,17 грн., утримано податків та аліментів 48654,87 грн., перераховано на картку 75909,30 грн. ( а.с. 5,40).

Як вбачається з довідки про заробітну плату та інші доходи виданої Донецьким регіональним структурним підрозділом ДП обслуговування повітряного руху України від 18.12.2014 року ОСОБА_2 з червня 2014 р. по листопад 2014 року загалом нарахована зарплата та інші доходи у розмірі 54085,02 грн., утримано податків та внесків 9935,58 грн., сплачені аліменти 4471,40 грн., що в середньому із розрахунку за шість місяців складає 9014 грн.( а.с. 41).

Позивач в судовому засіданні вказала, що вона працевлаштована її неповнолітній син мешкає разом із нею, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 01.12.2014 року №08-37 виданої КСН «Кальміуський», відповідно до якої ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_3 разом з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 8).

Як з'ясовано в судовому засіданні, відповідач працює на Державному підприємстві Донецькій РСП Украерорух на посаді інженера. В обґрунтування заперечень проти збільшення розміру аліментів зазначив, що він має іншу сім'ю, та в нього окрім дітей від першого шлюбу є ще двоє дітей від другого шлюбу, дружина є непрацездатною оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, яка народилася у липні 2013 року, про що надав відповідні документи.

З свідоцтва про шлюб виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області вбачається, що 15.11.2007 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, про що зроблено відповідний актовий запис №1330 ( а.с. 37).

Під час знаходження у повторному шлюбі у ОСОБА_2 народилися діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області видано свідоцтво про народження Серія НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_9 та зроблено відповідний актовий запис №164 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження Серія НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_11 та зроблено відповідний актовий запис №720, де в графі «батьки» дітей зазначені батько - ОСОБА_2 та мати ОСОБА_8 (а.с. 38,39).

Як вбачається з довідки виданої ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від 25.12.2014 р. №04/385 ОСОБА_8 працює у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк»)з 19.10.2011 року по теперішній час та обіймає посаду касира відділення №102. З 15.10.2013 р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( а.с. 42).

Таким чином з наведеного вбачається, що у відповідача дійсно знаходяться на утриманні двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу та дружина.

Проте, як зазначив в судовому засіданні відповідач та підтверджено матеріалами справи діти від іншого шлюбу з'явилися вже після ухвалення рішення про стягнення аліментів і відповідач не звертався до суду про зменшення розміру аліментів,оскільки вважав достатнім і мав можливість виплачувати аліменти за рішенням суду в повному обсязі,тобто 1/3 частини доходу.

Як вбачається з довідки про доходи відповідача заробітна плата його яку він отримував до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття та після, суттєво не змінилася. Інших доказів на погіршення свого доходу відповідачем не надано.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що на його утриманні знаходиться його престаріла мати. Оскільки як з'ясовано в судовому засіданні відповідач вказав, що він та його мати мешкають окремо, його матір отримує пенсію, тобто має самостійний дохід. Належних доказів, що його матір знаходиться на його утриманні суду не надав. Отже доводи відповідача, що мати знаходиться на його утриманні ніякими доказами не підтверджені.

Доводи відповідача, що він має кредитне зобов'язання, є не неспроможними оскільки оформлені з його власної ініціативи і на його користь та не є підставою для звільнення батьків від обов'язків утримувати дітей.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином з урахуванням встановлених обставин, даних про матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я, сімейний стан, суд вважає достатнім, розумним та справедливим збільшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 до 15% зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимога позивача про необхідність сплачувати аліменти у збільшеному розмірі з 03.12.2014 року є необґрунтованою, оскільки як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже суд приходе до висновку, що аліменти у збільшеному розміру підлягають стягненню з моменту набрання цього рішення законної сили.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат за надання юридичних послуг в розмірі 450 грн. та транспортні витрати в розмірі 84,95 грн. слід зазначити наступне.

В судовому засіданні позивач вказав, що вимоги про стягнення 450 грн. за юридичні послуги та 84,95 грн. транспортні витрати, це процесуальні витрати пов'язані з розглядом цієї справи, 84,95 грн. це витрати яких вона зазнала у зв'язку із поїздкою до м. Донецьк за довідкою про зарплату відповідача.

Відповідно до ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

З наведених норм вбачається, що транспортні витрати не належать до обов'язкових витрат пов'язаних з розглядом цієї справи, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат пов'язаних з наданням юридичних послуг слід зазначити, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надана квитанція до прибуткового касового ордеру видана СПД Романов від 29.12.2014 р. в якій зазначена підстава сплати 450 грн. за запит, позов, консультацію ( а.с. 22) проте, суд не приймає до уваги вказану квитанцію, як належний доказ витрат оплати правової допомоги за цією справою, оскільки в квитанції до прибуткового касового ордеру не зазначено саме по якій справі було зроблено запит, з яких питань була проведена консультація, та який саме позов було складено.

Крім того, з аналізу ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність не є підприємницькою, але з квитанції вбачається, що позивачем сплачено 450 грн. саме СПД Романову, тобто зараховано, як суб'єкту підприємницької діяльності, що поєднує свою діяльність з адвокатською.

Таким чином, суд приходе до висновку, що позивачем не доведено, що сплачені гроші за квитанцією до прибуткового касового ордеру №01/14 в сумі 450 грн. відносяться до судових витрат пов'язаних із розглядом цієї справи в розумінні вимоги ст. 84 ЦПК України, а тому не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 243,60 гривень.

Інші документи, які містяться в матеріалах справи суд до уваги не бере, оскільки вони не містять інформації що стосуються предмету позову і не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 88,213, 214, 215 ЦПК України, ст.192 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягнених з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_2) рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області №2-9911/04 від 04.10.2004 року на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, визначивши їх в розмірі 15% зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання цього рішення законної сили і до повноліття дитини.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. за наступними реквізитами: код бюджетної класифікації доходів 22030001 «Судовий збір» Приморський районний суд м. Маріуполя, код ЕДРПО 02895641, розрахунковий рахунок 0055; одержувач - УДКСУ в м. Маріуполі (Приморський район); ЄДРПОУ - 37989721, МФО 834016, банк: ГУ ДКСУ у Донецькій області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі, через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Шишилін О. Г.