Справа № 2-239/11
Провадження № 2/500/347/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Пепеляшкова С.М.

при секретарі Тюміній О.А.

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю, знесення самочинно збудованих споруд, встановлення земельного сервітуту та сітчастої огорожі, визнання права власності на земельну ділянку, надання дозволу на її приватизацію без узгодження з суміжним землекористувачем, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, виконкому Ізмаїльської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно та визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який згодом уточнив та просить усунути перешкоди в користуванні належними йому 8/15 частинами домоволодіння по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїл, для чого просить зобов'язати ОСОБА_7 знести смочинно побудовану веранду, встановити земельний сервітут на земельну ділянку по вул. І.Трипольського, 4а по відмостці площею 3,2 кв.м. та сітчасту огорожу по відмостці його частини будинку, що виходить у двір ОСОБА_7, визнати за ним право власності на земельну ділянку по вул. І.Трипольського, 4 площею 267 кв.м. та дозволити його приватизацію без узгодження з ОСОБА_7, стягнути з ОСОБА_7 на його користь витрати на проведення експертиз в сумі 12411,69 гривень, посилаючись на те, що відповідо до договору дарування від 01.11.1994 року він є власником 8/15 частин домоволодіння по вул. І.Трипольського, 4 та користується земельною ділянкою в розмірі 267 кв.м. без надлишків, що визначений рішенням суду від 25.09.1991 року. Відповідачка ОСОБА_7 є власником інших 7/15 частин. Нею самочинно з порушенням будівельно-санітарних норм була побудована веранда на межі ділянок без відповідного узгодження, в результаті чого було порушено природній рельєф місцевості, від чого утворився застій поверхневих вод, що призводить до просадки грунту та пошкодження домоволодіння. Вікно його кімнати виходить у двір ОСОБА_7, яка чинить йому перешкоди в проведенні ремонту та використовує відмостку його частини будинку для складування відходів, через що постійно відбуваються конфлікти, які вирішити мирним шляхом неможливо. Прийнявши рішення приватизувати належну йому земельну ділянку, він звернувся до ОСОБА_7 для узгодження акту встановлення меж, однак вона з невстановлених причин його не підписала.

ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічним позовом та просить визнати за нею право власності на самочинно побудовані об'єкти веранду літ. «а3» розмірами 3,17х2,35 кв.м., та гараж літ. «Б» розмірами 6,25х3,56 кв.м. по вул.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі Одеської області та визначити порядок користування земельною ділянкою за даною адресою відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 12/08-2015 від 04 серпня 2015 року, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування частини незавершеного будівництвом будинку від 03.11.1999 року належить 7/15 частин незакінченого будівництвом житлового будинку по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі. Веранда літ. «а3» та гараж літ. «Б» були побудовані нею самочинно, за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Після цього вона звернулася до міжвідомчої комісії виконкому для узаконення самочинно побудованих веранди та гаража, однак через відсутність згоди іншого співвласника споруди було визнано відповідаючими нормам ДБН та рекомендовано оформити право власності на них у суді. Вважає, що ОСОБА_6 безпідставно відмовив їй в наданні згоди, оскільки самочинні об'єкти побудовані нею з врахуванням всіх необхідних будівельних норм та правил та не порушують права співвласника житлового будинку.

В судовому засіданні представники ОСОБА_6 позовні вимоги свого довірителя підтримали, просили задовольнити позов, задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на самочинно побудований гараж залишили на розсуд суду, в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 просили відмовити.

В судовому засіданні представники ОСОБА_7 позовні вимоги своєї довірительки просили задовольнити, в задоволенні позову ОСОБА_6 просили відмовити.

Представник Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_7 щодо визнання за нею права власності на самочинно побудовані будівлі, задоволення інших позовних вимог залишила на розсуд суду.

Вислухавши сторони та їхніх представників, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4,7 ст.376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Статтею 98 ЗК України передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 539 від 15.11.1987 року ОСОБА_8 було надано в безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в м.Ізмаїлі по вул. І.Трипольського, 4 площею 500 кв.м. для будівництва індивідуального одноповерхового житлового будинку за індивідуальним проектом житловою площею 70 кв.м. та господарських будівель відповідно до плану відводу ділянки.

Рішенням Ізмаїльського міськнарсуду від 25.09.1991 року відповідно до висновку технічної експертизи від 17.06.1991 року за ОСОБА_9 було визнано право власності на 7/15 частин домоволодіння по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі та виділено земельну ділянку площею 233 кв.м. без надлишків. За ОСОБА_8 визнано право власності на 8/15 частин та виділено земельну ділянку площею 267 кв.м. без надлишків.

Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1220 від 14.10.1993 року було передано земельну ділянку ОСОБА_8 по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі в приватну власність під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходився раніше в користуванні на підставі рішення суду від 25.09.1991 року. Площа земельної ділянки 267 кв.м.

Як вбачається з договору дарування від 01.11.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, реєстр № 2/5186, ОСОБА_8 подарував ОСОБА_6 8/15 частин незакінченого будівництвом будинку по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі.

Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1131 від 02.10.1998 року було встановлено площу земельної ділянки по вул. І.Трипольського, 4а, що знаходиться в користуванні ОСОБА_9 263 кв.м. (за межами, що склалися).

Відповідно до договору дарування частини незакінченого будівництвом будинку від 03.11.1999 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_7 7/15 частин незакінченого будівництвом будинку по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі.

Згодом ОСОБА_7 самочинно було побудовану веранду літ. «а3» та гараж літ. «Б». Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1061 від 05.08.2010 року було визнано відповідаючими вимогам ДБН самочинно побудовані на земельній ділянці по вул. І.Трипольського, 4 веранду літ. «а3» розмірами 3,17х2,35 кв.м., та гараж літ. «Б» розмірами 6,25х3,56 кв.м. та зобов'язано ОСОБА_7 через відсутність згоди співвласника на узаконення самочинно побудованих споруд оформити право власності зазначені веранду та гараж в суді.

Відповідно до висновку експерта № 12/08-2015 від 04 серпня 2015 року експертом було запропоновано 2 варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по вул. Трипольського,4 в м.Ізмаїл Одеської області, відповідно до другого варіанту пропонується виділити в користування власнику 7/15 частин житлового будинку ОСОБА_7 відповідну ідеальній частину земельної ділянки з виїздом на вул. Трипольського площею 233 кв.м., межі якої визначаються за наведеними у таблиці 3 координатами поворотних точок відносно державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, а також пропонується залишити у її тимчасовому користуванні прилеглі до виділеної їй частини земельної ділянки надлишки площею 82 кв.м.; виділити в користування власнику 8/15 частин ОСОБА_6 частину земельної ділянки з виїздом на вул. Трипольського площею 267 кв.м., зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 4 координатами поворотних точок відносно державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, а також залишити у його тимчасовому користуванні прилеглі до виділеної йому частини земельної ділянки надлишки площею 2,3 кв.м. графічно зображено у додатку № 3.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково, та встановити для нього земельний сервітут на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_7 без встановлення сітчастої огорожі, оскільки встановлення сервітуту не може позбавляти власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею та має бути встановлений найменш обтяжливим для власника земельної ділянки способом; позовні вимоги ОСОБА_6 щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 267 кв.м. підлягають задоволенню, оскільки рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради йому вже було виділено у приватну власність земельну ділянку площею 267 кв.м. під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходилася раніше в користуванні на підставі рішення суду від 25.09.1991 року. Що стосується знесення самочинних споруд, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих позовних вимог, оскільки відповідно до ст.376 ЦК України самочинно побудовані споруди можуть бути знесені за рішенням суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, а тому ОСОБА_6 з такими позовними вимогами звертатися не може. Вимоги щодо стягнення судових витрат суд задовольняє частково та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати на проведення судових експертиз в сумі 6205 (шість тисяч двісті пять) гривень 85 копійок, оскільки позов ОСОБА_6 задоволено частково, а судові витрати стягуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_7 суд задовольняє частково та вважає за необхідне виділити їй в користування земельну ділянку площею 233 кв.м. відповідно до варіанту 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 12/08-2015 від 04 серпня 2015 року без надлишків, оскільки розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень Ізмаїльської міської ради. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 щодо визнання за нею права власності на самочинно побудовані будівлі суд вважає за необхідне відмовити, оскільки визнання права власності на самочинно побудовані споруди не є компетенцією суду.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК, ст.376 ЦК України, ст.98 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю, знесення самочинно збудованих споруд, встановлення земельного сервітуту та сітчастої огорожі, визнання права власності на земельну ділянку, надання дозволу на її приватизацію без узгодження з суміжним землекористувачем, - задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_6 земельний сервітут на земельну ділянку по вул. Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі Одеської області по мостінню площею 3,2 кв.м. для обслуговування своєї частини житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 267 кв.м. по вул. Трипольського,4 в м.Ізмаїлі Одеської області та надати дозвіл на її приватизацію без згоди ОСОБА_7.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, виконкому Ізмаїльської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно та визначення порядку користування земельною ділянкою, - задовольнити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою по вул. Трипольського,4 в м.Ізмаїл Одеської області.

Виділити в користування ОСОБА_7 земельну ділянку площею 233 кв.м. без надлишків відповідно до варіанту 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 12/08-2015 від 04 серпня 2015 року додаток № 3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 щодо визнання права власності на самочинно збудовані гараж літ. «Б» та веранду «літ. а3» по вул. Трипольського,4 в м.Ізмаїлі Одеської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати на проведення судових експертиз в сумі 6205 (шість тисяч двісті пять) гривень 85 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10