Справа № 199/9573/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради про визнання сараїв самовільними будівлями, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання сараїв самовільними будівлями. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що у дворі будинку №35 по прос. Воронцова у м. Дніпропетровську на невеликій відстані 2,25 м. від вікон його житлової квартири, розташовані господарські побудови, які знаходяться у непридатному для користуванні стані, зруйнованим дахом та стінами, які рішенням АНД райради №239 від 19.02.2002 року значаться як сараї.

Позивач зазначає, що дані будівлі зведені без належного дозволу, з порушенням будівельних, пожежних та санітарних норм, про що неодноразово складалися листи САГЧ-3 від 30.01.2004 року №3-13, начальника СПГЧ-3 від 17.05.2007 року, ДАБК м. Дніпропетровська від 10.12.2004 року №759/8 та від 01.03.2007 року №162/8.

Розташування вказаних самовільних будівель поблизу вікон квартири позивача порушує його права та права членів його сім'ї, а саме: порушує режим відпочинку та спокій; в житлове приміщення проникають гризуни та комахи, які мешкають у напіврозвалених спорудах, а також існує постійна загроза пожежі.

Посилаючись на дані обставини позивач просив суд визнати сараї, розташовані у дворі будинку №35 по прос. Воронцова у м. Дніпропетровську самовільними будівлями, які підлягають знесенню.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначивши, що про існування вказаних сараїв йому було відомо починаючи з 1996 року. Згодом ці сараї викупило ТОВ «АПК України», директором якого був сам позивач. З 1997 року триває безперервний спір з приводу користування вказаними сараями між позивачем та сусідами, однак з позовом про визнання сараїв самовільними будівлями та їх знесення позивач не звертався, оскільки його право сусіди раніше не оспорювали.

Представник відповідача ОСОБА_2В проти позову заперечував та пояснив, що виконком Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради не є балансоутримувачем сараїв, розташованих у дворі житлового будинку по прос. Воронцова, 35, та з будь-якими заявами щодо їх знесення ОСОБА_1 до виконкому ніколи не звертався. Окрім цього, просив застосувати до даних правовідносин строк позовної давності.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у дворі житлових будинків по прос. Воронцова, №№ 33, 35, 37, 39, 41, 47, та по вул. Ротній, 5а, 7, 17 у м. Дніпропетровську розташовані сараї, які рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради №239 від 19.02.2002 року були закріплені за квартирами вищевказаних житлових будинків (а.с.9,10).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звертався раніше до різних інстанцій з приводу зносу сараїв, які знаходяться у дворі буд. №25 по прос. Воронцова, про йому надавалися відповіді СДПЧ №3 від 30.01.2004р. №3-13 та від 17.05.2007 р. №147 (а.с.11-12), Інспекцією ДАБК від 25.11.2004р. №1071з та від 01.03.2007 р. №162/8 (а.с.13-14). Також 07.02.2007 року при огляді прилеглої до житлового будинку по прос. Воронцова,35 території, начальнику КЖЕП-19 ОСОБА_4 інспектором Державного пожежного нагляду було надано припис про усунення порушень вимог пожежної безпеки, де вказано про необхідність для обслуговування та ремонту прибрати сторонні предмети, матеріали, самовільні металеві споруди (власник ОСОБА_3, тощо) (а.с.15).

Відповідно до ч.3. ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень.

Доказів самовільного зведення вказаних сараїв, які розташовані у дворі будинку по прос. Воронцова,35, суду не надано. Представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що виконком Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради не є балансоутримувачем сараїв, розташованих у дворі житлового будинку по прос. Воронцова, 35, та з будь-якими заявами щодо їх знесення ОСОБА_1 до виконкому ніколи не звертався.

Окрім цього, в судовому засіданні позивач зазначив, що про існування самовільно збудованих сараїв йому було відомо у 1996 році, однак з позовом він звернувся тільки 12.11.2014 року. Поважних причин пропуску строку позовної давності суду не надав та поновити даний строк не просив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає ОСОБА_1 в позові до Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання сараїв самовільними будівлями, - відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 210-212 ЦПК України, ст.ст. 256- 261, 267, 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання сараїв самовільними будівлями, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя