АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/4269/15 Головуючий 1 інстанції - Ольховський Є.Б.
Справа № 642/252/15-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - кредитні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.., Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування своїх вимог вказав, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір від 08.06.2006 року, відповідно до умов якого банк надавав відповідачу кредитні кошти у сумі 8900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав вчасно та в повному обсязі, але відповідачка в порушення умов договору зобов'язання не виконує, у результаті чого за нею станом на 31.03.2015 рік мається заборгованість у розмірі 43897,71 грн., яку ОСОБА_3 добровільно сплачувати не бажає. Позовну давність до спірних правовідносин застосовувати не можливо, оскільки правовідносини між сторонами вже були предметом судового розгляду в Комінтернівському суді Харкова в 2013 році.

Відповідачка позовні вимоги не визнала. Зазначила, що строк дії кредитної картки був встановлений в 1 рік, вона не давала згоду на збільшення кредитного ліміту і прохає в позові відмовити за наслідками спливу позовної давнини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 12038,46 грн. та судовий збір пропорційно задоволених позовних вимогу розмірі 120,38 грн. В іншій частині позову відмовлено в задоволенні.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду, недоведеність обставин, на які спирається суд при винесенні рішення. Вказує на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції. Наголошує, на сплив строку позовної давності. ОСОБА_3 8 червня 2006 року була підписана заява на отримання від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредиту у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Остання виплата ОСОБА_3 по даному кредиту, відповідно виписки здійснювалась 25.07.2007. Після спливу строку дії картки - серпень 2007 року, дія кредитної картки припинена; перебіг строку позовної давності почався з серпеня 2007 року та закінчився у серпні 2010 року; з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в кінці 2014 року, тобто за сплином строку позовної давності.

КБ «Приватбанк» вказане рішення не оскаржив.

Крім того, слід звернути увагу на те, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.06.13 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі її філії та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 31752,25 грн. Вказана сума заборгованості складається з 13151.98 грн. - заборгованість за кредитом, 16802.54 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 гри. штраф фіксована частина та 1497,73 - штраф процентна складова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 травня 2015 року вказане заочне рішення скасовано за заявою відповідача ОСОБА_3

При новому розгляді справи рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 31752 грн.25 коп. Зазначене рішення оскаржила в апеляційному порядку ОСОБА_3 Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена , рішення Комінтернівсткого районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 11 червня 2015 року було зупинено апеляційне провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 2015 року після усунення обставин що викликали його зупинення, провадження у справі відновлено.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з»явилися, ніяких клопотань суду не надали. Зазначене свідчить про їх небажання приймати участь в розгляді справи в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи, що справа тривалий час знаходиться у провадженні суду, сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, повістки про розгляд справи отримали, але без поважних причин не з»явилися у судове засідання, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 08.06.2006 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти ліміт яких поступово змінювався (с.с. 60-66) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов»язків закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв»язку з чим на підставі рішення загальних зборів акцонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ « ПриватБанк» 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄРДПОУ 8006727).

Порядок погашення заборгованості визначено щомісячним платежем у розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, такі списанням банком коштів з дебетної карти.

Згідно пунктів 6.5-6.6 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного кредиту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Позичальник у разі невиконання зобов'язань за договором, зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку.

Пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін.

Відповідно до п. 9.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення кредитного ліміту протягом 6 місяців, картка закривається.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 08 червня 2006 року вбачається, що ОСОБА_3 не виконує умови договору, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 43897,71 грн.., яка складається з наступного : заборгованість за кредитом 13 151 грн. 98 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 30745, 73 грн.( а. с. 134).

Задовольняючи частково позовні вимоги в сумі 12038, 46 грн. , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 взятих на себе зобов»язань за укладеним 8 червня 2006 року кредитним договором належним чином не виконувала. Заперечення відповідачки в частині незгоди з зміною кредитного ліміту та необхідності застосування до суперечки наслідків спливу позовної давнини не є обґрунтованими, оскільки суперечать як змісту спірного договору, за яким банк мав право змінювати кредитний ліміт без згоди позичальника, так і перериванню позовної давнини судовим рішенням Комінтернівського р/с м. Харкова від 19.06.13 року.

З вказаним висновком суду першої інстанції судова колегія не може погодитися в зв»язку з наступним.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.06.13 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі її філії та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 31752,25 грн. Вказана сума заборгованості складається з 13151.98 грн. - заборгованість за кредитом, 16802.54 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 гри. штраф фіксована частина та 1497,73 - штраф процентна складова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 травня 2015 року вказане заочне рішення скасовано за заявою відповідача ОСОБА_3

При новому розгляді справи рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 31752 грн.25 коп. Зазначене рішення оскаржила в апеляційному порядку ОСОБА_3 Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена , рішення Комінтернівсткого районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сливл і до додаткової вимоги.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року встановлено, що «останні погашення заборгованості за кредитним договором відбулись 25 липня 2007 року шляхом надходження готівки та 17 червня 2011 року шляхом перерахування 3.62 грн. з картки НОМЕР_1 (а.с. 171-174). Представник ОСОБА_3 заперечувала факт погашення заборгованості відповідачем 17 червня 2011 року. Під час апеляційного розгляду справи представник банку пояснив, що погашення заборгованості у розмірі 3, 63 грн. здійснено банком з іншої платіжної картки ОСОБА_3 Зазначив, що кредитна картка відповідачу надавалась на 3 роки, відомості щодо і отримання ОСОБА_3 нової платіжної картки відсутні. Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 має дебетну карту, картка НОМЕР_1 належить останній та протягом 2007-2013 років банком надавалась позивачці нова платіжна карта з зазначенням нового строку її дії, у зв'язку з чим погашення заборгованості 17 червня 2011 року не може свідчити про добровільне погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором.»

Також рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року встановлено, що посилання суду першої інстанції про переривання строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України є помилковим, оскільки погашення 17 червня 2011 року заборгованості за кредитним договором здійснено поза межами строку позовної давності з урахуванням платежу 25 липня 2007 року, а переривання строку позовної давності може мати місце під час перебігу цього строку.

Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідач ОСОБА_3 в суді першої інстанції просила про застосування строку позовної давності ( а. с. 54-57)

Позивач поважних причин пропуску строку звернення із даним позовом суду не навів та відповідних доказів не надав.

У відповідності до вимог ч. З ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, заявлено до винесення ним рішення. Згідно п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Беручи до уваги наведене вище, а також той факт, що під час судового розгляду справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_3 наполягала на застосуванні наслідків пропуску строку позовної давності, судова колегія приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В зв»язку з наведеним ухвалене по справі судове рішення підлягає скасуванню. Судова колегія постановляє нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року скасувати, постановити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.06.2006 року в повному обсязі.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: