Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/367/15 Головуючий у 1 інстанції: Іванченко М.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 14" січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розділ жилого будинку в натурі, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розділ жилого будинку в натурі ..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 02.10.2013 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 29.10.2013 року спільно придбаний будинок АДРЕСА_1, в якому проживають сторони, та господарські споруди розділено між ними в рівних частинах і визнане право власності на 1/2 частину за кожним. В натурі будинок вказаним судовим рішенням розділено не було.

Будинок складається з тамбуру площею 5,2 м.кв., прихожої площею 11,6 м.кв., житлових кімнат площею 16,2 м.кв., 10,1 м.кв., 6.,4 м.кв., 7,6 м.кв., кухні площею 7,3 м.кв., шафи площею 0,3 м.кв. Загальна площа будинку складає 59,7 м.кв., житлова - 40,3 м.кв.

В добровільному порядку не можуть вирішити питання щодо порядку користування обладнанням та житловими кімнатами в зазначеному будинку, через що виникають постійні сварки.

Позивач просив розділити в натурі між ним та ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1, виділивши йому: тамбур площею 5,2. м.кв., кімнати площею 11,8 м.кв. та 7.5 м.кв., а також кухню площею 7,3 м.кв. загальною площею 31,8 м.кв. (з урахуванням площі тамбуру) і 26,6 м.кв. без урахування площі тамбуру, погодившись з їх вартістю в сумі 50 578 грн.; виділити ОСОБА_3: кімнати площею 16,2 м.кв., 10,1 м.кв. та 6,4 м.кв., площею 32,7 м.кв., вартістю 50 578 грн. Визнати за сторонами право власності на вказане майно. Судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2014 року розділено в натурі між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належний їм на праві спільної часткової власності житловий будинок АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_4 квартиру №1 з наступними приміщеннями житлового будинку: тамбур літ."а" загальною площею 5,2м.кв., прихожу №1 площею 11,8 м.кв. та житлову кімнату №5 площею 7.6 м.кв., кухню №6 площею 7,3 м.кв., шафу №7 площею 0,3 м.кв., а також сарай-гараж літ. "В", сарай літ. "Г", навіс літ. "Д", 1/2 частину паркану №1, 1/2 частину воріт №2, 1/2 частину брукування І, визнано за ним право власності на ці приміщення.

Виділено ОСОБА_3 квартиру №2 з наступними приміщеннями будинку: житлову кімнату №2 площею 16,2 м.кв., житлову кімнату №3 площею 10,1 м.кв., житлову кімнату №4 площею 6.4 м.кв., а також літню кухню літ."Б", басейн літ."К", 1/2 частину паркану №1, 1/2 частину воріт №2, 1/2 частину брукування І, визнано за нею право власності на ці приміщення.

Змінено частки власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 наступним чином: ОСОБА_4 - 51/100 частина замість ідеальної 1/2 частини, ОСОБА_3 - 49/100 частини замість ідеальної 1/2 частини.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в якості грошової компенсації зміни розміру часток права власності на житловий будинок кошти в сумі 964 грн. 64 коп.

Кожного зі співвласників квартири №1 та №2 зобов'язано обладнати інженерні комунікації окремо, закласти дверний проріз між кімнатою №1 та кімнатою №4, закласти дверний проріз кімнатою №1 та кімнатою №2.

Співвласника квартири №2 зобов'язано в кімнаті №3 переобладнати віконний пройом в дверний, пробити дверний проріз між житловою кімнатою №3 та житловою кімнатою №4.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначила, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст.364,365 ЦК України без її згоди та без попереднього внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду зменшено її частку у праві спільної часткової власності на спірний будинок, поділ є несправедливим, її зобов'язано переобладнати приміщення, облаштувати окремі системи газо- та електропостачання без визначення допустимості проведення таких робіт та їх вартості, без вирішення питання розміру вартості цих робіт та розподілу витрат мідж сторонами, фактично всі витрати покладені на одного співвласника,а саме, на неї.. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У відповідності до п.4 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Ухвалене по справі рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 29.10.2013 року, яке набрало законної сили, в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 за кожним (а.с.7).

Предметом даного спору є поділ будинку АДРЕСА_1 в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

З огляду на положення ст. ст. 379-382 ЦК України щодо поняття житла, переобладнання приміщення в ізольовані квартири, як правило, супроводжується необхідністю улаштування інженерних комунікацій, зокрема мереж газо-, електропостачання, водопостачання та водовідведення, і такі роботи проводяться за технічними умовами та проектами, розробленими спеціалізованими організаціями, та з додержанням відповідних норм і правил за погодженням компетентних органів.

У п.п.6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" зазначено, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради (с. 152 ЖК України).

Відповідно до вимог ст. 152 ЖК України, переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Переобладнання житлового будинку може полягати в перетворенні нежитлових приміщень у житлові та навпаки - житлових в нежитлові, у зміні призначення нежитлових приміщень (наприклад, перетворенні коридору в кухню), в перетворенні суміжних кімнат в ізольовані та інше, а також улаштування індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, влаштування та переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Перепланування - це зміна планування жилих і нежилих приміщень будинку, передбаченого раніше затвердженим проектом, зокрема, перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустановка тамбурів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 152 ЖК УРСР обов'язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів.

Суд, посилаючись на висновок судової будівельно-технічної експертизи від 31 березня 2014 року, виходив із того, що відповідно до запропонованого позивачем першого варіанту поділу житлового будинку необхідно виконати роботи по переобладнанню будинку на дві окремі ізольовані квартири, закласти та влаштувати дверні прорізи, влаштувати окремий вихід з частини, яка виділяється відповідачці, здійснити устаткування виділених частин житлового будинку самостійними системами опалення, електроосвітлення, та газопостачання,водопостачання та водовідведення, тобто здійснити переобладнання та перепланування спірного житлового будинку.

Проте питання про допустимість проведення переобладнань та перепланувань для відокремлення частин будинку в ізольовані квартири з облаштуванням окремого виходу та кухні у відокремленій частині під квартиру №2, та обладнання окремих систем опалення, водопостачання та водовідведення, газо- та електропостачання та вартість таких робіт залишилося не з'ясованим.

Районний суд не врахував, що при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування, дозвіл виконкому місцевої ради, та позитивні висновки уповноважених органів про допустимість проведення відповідних робіт згідно з вимогами ст. 152 ЖК УРСР є обов'язковою умовою, і дозволи мають бути отримані до винесення судом рішення.

У відповідності до ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За запропонованим позивачем варіантом поділу жилого будинку та з яким погодився суд, кухня, туалет, система електропостачання, газопостачання, газовий котел та всі вводи на ці комунікації знаходяться в квартирі №1, яка і виділена позивачу, а в виділеній частині будинку відповідачці необхідно облаштувати кухню,вихід та улаштувати автономні інженерні комунікації.

Заявивши вимоги про поділ будинку, в силу положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України саме позивач повинен надати дозвіл виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів на проведення переобладнання і перепланування жилого будинку в дві окремі квартири відповідно до запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи варіанту поділу, докази про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, позитивні висновки компетентних органів щодо можливості влаштування окремих інженерних систем опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання.

На забезпечення здійснення прав сторін та у виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України апеляційний суд у судовому засіданні роз'яснив положення ст. 152 ЖК УРСР про те, що обов'язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, та позитивних висновків відповідних служб про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань для облаштування виходу, кухні та встановлення автономного газо-, водо- та енергопостачання.

Проте представник позивача і адвокат відмовилися отримати дозвіл у відповідності до вимог ст.152 ЖК України на проведення переобладнання та погодження відповідних органів на встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання, мотивуючи тим, що з'ясування цих обставин не входить у межі судового розгляду у даній справі і висновок експертизи є достатнім доказом для вирішення заявленого позову про поділ жилого будинку в натурі і наполягали на вирішення спору за наявними у справі доказами.

Між тим,висновок судової будівельно-технічної експертизи про поділ будинку не може підміняти висновки інших органів щодо відповідності переобладнання та перепланування вимогам чинного законодавства, а також дозвіл виконкому органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на принцип диспозитивності у цивільному процесі виключно сторонам належить право вибору характеру своїх процесуальних дій.

За відсутності дозволу виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання та перепланування будинку відповідно до висновку експертизи та узгодження з відповідними органами допустимості обладнання окремих систем опалення,водопостачання та водовідведення, газо- та електропостачання та відмови позивача їх надати заявлений позов ОСОБА_4 про поділ будинку в натурі не може бути задоволений.

Внаслідок не застосування до спірних правовідносин норми ст.ст. 152 ЖК України, ст.ст. 379-382 ЦК України, які регулюють умови поділу жилого будинку в натурі, судом ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню у відповідності до п.4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розділ жилого будинку в натурі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: