АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/63/15 Справа № 207/3450/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скиба С. А. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Магеллангрупп", Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Мартель ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Синтез-Термінал", ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська із зазначеним позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії від 21 січня 2010 року 35824764 гривні 34 копійки шляхом звернення стягнення на заставлене майно: квартири АДРЕСА_1, оскільки,

21 січня 2010 року з ТОВ "Магеллангрупп" було укладено договір кредитної лінії у розмірі 15 000 000 гривень строком до 20 січня 2013 року зі сплатою відсотків у розмірі 22,00 % річних. У забезпечення зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії з ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 01 червня 2011 року , згідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно - зазначені квартири з АДРЕСА_1. 05 квітня 2013 року на адресу ТОВ "Магеллангрупп" та ОСОБА_2 направлена вимога про усунення порушень зобов'язання, однак погашення кредиту і відсотків не відбулось.

У подальшому, позивач уточнив свої позовні вимоги і просив в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії від 21 січня 2010 року у розмірі 35 824 764 гривні 00 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 68/156/1 від 01 червня 2011 року - квартири з АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії від 21 січня 2010 року в розмірі 35824764 гривні звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 68/156/1 від 1 червня 2011 року - квартири АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2 .

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ "Державний Ощадний банк України" від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Початкову ціну предмету іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час підготовки до прилюдних торгів .

Надано ПАТ "Державний Ощадний банк України" в порядку ст. 34 Закону України "Про іпотеку" право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів, їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок, необхідних для продажу квартир АДРЕСА_1 .

На період реалізації предмета іпотеки передано квартири АДРЕСА_1 в управління ПАТ "Державний Ощадний банк України" в порядку, передбаченому ст. 34 Закону України "Про іпотеку" .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" судові витрати у розмірі 3441 гривня.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 21 січня 2010 року між ПАТ "Державний Ощадний банк України" та ТОВ "Магеллангрупп" укладено договір кредитної лінії у розмірі 15 000 000 гривень строком до 20 січня 2013 року зі сплатою відсотків у розмірі 22,00 % річних. У забезпечення зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії з ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 01 червня 2011 року, згідно до умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1.

05 квітня 2013 року на адресу ТОВ "Магеллангрупп" та ОСОБА_2 направлена вимога про усунення порушень зобов'язання, але погашення кредиту і відсотків не здійснено.

Свої зобов'язання за кредитним договором ТОВ "Магеллангрупп" не виконало, у зв'язку з чим, станом на 19 липня 2013 року заборгованість за договором стала складати 35824764 гривні 34 копійки, яка складається з : простроченої заборгованості по кредиту 29442208 гривень 04 копійки, строкові нараховані відсотки 268609 гривень 73 копійки, прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам 2207612 гривень 61 копійка, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 2586640 гривень 55 копійок, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 62589 гривень 15 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів 12920 гривень 84 копійки; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 523619 гривень 87 копійок; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 717296 гривень 26 копійок; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів 3267 гривень 29 копійок .

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону .

Позивачем надані докази такого звернення до відповідачів ТОВ "Магеллангрупп" та ОСОБА_2, копії яких знаходяться у матеріалах справи (а.с.1-2 том 2), відповідачі продовжують порушувати умови договору і на теперішній час, про що свідчить наданий суду розрахунок заборгованості станом на 15 травня 2014 року (а.с.3-10 том 2), згідно якої заборгованість збільшується порівняно з моментом пред'явлення позову.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_2 не отримав письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання, суперечать наданим суду копії вимоги та поштового відправлення. При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що знаходження ОСОБА_2 за межами України не звільняє відповідача від виконання зобов'язання. Крім того, не виконання вимог ч.1 ст. 35 закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов"язання не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотеко держателя, що відповідає положенням ст.. 124 Конституції України. Тому, колегія суддів вважає, суд першої інстанції вірно вважав, що позивачем дотримана процедура звернення стягнення на предмет іпотеки і необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог позивача за договором відновлюваної кредитної лінії від 21 січня 2010 року.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин у справі, не витребував кредитної справи, не врахував наявність рішення суду про інший розмір стягнутої із відповідача заборгованості, протиріччя у розмірах заборгованості, а також, що справу розглянуто за відсутності відповідачів, не зважаючи на його заяву про перенесення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, умови кредитного договору позичальник належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, позичальнику та іпотекодавцю було надіслано письмові повідомлення-вимоги про усунення заборгованості за кредитом, але ці вимоги залишились без відповіді, заборгованість не сплачено, у такому разі банк має право згідно з положеннями ст. ст. 33, 34, 38, 39 Закону України "Про іпотеку" звернути стягнення на предмет іпотеки, що відповідає обраному позивачем способу захисту судом його цивільних прав і інтересів на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив вимог чинного законодавства, звернувши стягнення на предмет іпотеки, оскільки, розмір заборгованості за кредитним договором 35 824 764 гривні визначений станом на 19 липня 2013року, а рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року була стягнута заборгованість за кредитом лише станом на 25 квітня 2013 року. Таким чином, встановлена судом сума боргу не порушує прав відповідача, оскільки, збільшення цієї суми сталося внаслідок продовження невиконання відповідачами умов кредитного договору щодо погашення заборгованості.

Також, в матеріалах справи відсутні заяви про необхідність витребування із банку кредитної справи відносно ОСОБА_2, а також обґрунтування причин такого витребування. Крім того, і в апеляційній скарзі відповідача відсутні обґрунтування щодо необхідності такого витребування кредитної справи.

Крім того, отримані в ході розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції, докази, щодо сплати відповідачем в рахунок виконання судового рішення 300 тисяч гривень не є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає, що розглянувши справу за відсутності представника ОСОБА_2, суд першої інстанції не порушив вимог процесуального законодавства, оскільки, представник ОСОБА_2 подавши заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з розглядом іншої справи, у іншому суді, не надав у підтвердження вказаного належних доказів, які б свідчили про поважність причини його неявки у судове засідання. А тому, дії суду першої інстанції не суперечили вимогам ч.2 ст.169 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі і не враховують положення ст. 212 ЦПК України про належність права оцінки наданих доказів безпосередньо суду.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін..

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді І.А.Єлізаренко

В.А.Ремез