АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/4910/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 639/1754/15-ц Гаврилюк С.М. Категорія: інші Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

02 жовтня 2015 року м. Харків

Суддя судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області Даниленко В.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківська міська рада Харківської області про поновлення порушеного права, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом, в подальшому уточненим, у якому просили суд зобов'язати відповідачку ОСОБА_5 знести частину європаркану, яка складається з 12 секцій та 4 стовпів, встановленого між хвіртками АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року було відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та призначено її до розгляду в судовому засіданні по суті заявлених позовних вимог.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківська міська рада про поновлення порушеного права - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погодившись із таким процесуальним рішенням районного суду, позивачка ОСОБА_3 02.06.2015 року через суд першої інстанції подала апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу, а також відповідну заяву, в якій з посиланням на те, що участі у розгляді справи вона не приймала, копію оскаржуваної ухвали поштою не отримувала, а про наявність цієї ухвали та її зміст дізналась лише з Офіційного веб-порталу «Судова влада України» в ЄДРСР, просила апеляційний суд поновити пропущений нею строк на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року.

Ухвалою судді судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року вказані позивачкою ОСОБА_3 підстави для поновлення пропущеного нею процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року було визнано неповажними, а її апеляційну скаргу, відповідно, залишено без руху, з наданням останній можливості протягом тридцяти денного строку з моменту отримання копії цієї ухвали, подати заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року з наведенням інших підстав для його поновлення.

При цьому, апелянту ОСОБА_3 було роз'яснено, що в разі, якщо вказану заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року будуть визнані неповажними, їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою.

Вищезазначена ухвала судді апеляційного суду від 27 серпня 2015 року про залишення її апеляційної скарги без руху була отримана апелянтом ОСОБА_3 31 серпня 2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с 107).

Таким чином, останнім днем для виконання ухвали судді апеляційного суду від 27 серпня 2015 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року без руху, а відтак і подання апелянтом заяви про поновлення пропущеного нею процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення районного суду з наведенням інших підстав для його поновлення, було 30 вересня 2015 року.

Проте, до теперішнього часу відповідної заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року, в якій би апелянт ОСОБА_3 зазначила інші - поважні підстави для його поновлення, останньою до Апеляційного суду Харківської області не подано.

Натомість, 30 вересня 2015 року на адресу апеляційного суду надійшла заява позивачки ОСОБА_3, в якій вона вказує на те, що не згодна з висновками апеляційного суду стосовно залишення її апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року без руху, викладеними в ухвалі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року, та просить суд апеляційної інстанції зазначену ухвалу скасувати, а її апеляційну скаргу - розглянути по суті.

При цьому позивачка ОСОБА_3 посилається на те, що безпосередньої участі у розгляді судом першої інстанції цивільної справи за ініційованим нею позовом вона не приймала, подавши до суду відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності, копію оскаржуваної ухвали районного суду отримала вже після подачі апеляційної скарги, а відтак строк для подачі цієї апеляційної скарги нею не пропущено.

Перевіривши матеріали справи, яка надійшла на розгляд до апеляційного суду, а також розглянувши доводи заяви позивачки ОСОБА_3, вважаю, що апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою останньої на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ст. 124 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина.

За приписами ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позивач - це особа, на захист порушених, оспорюваних, невизнаних об'єктивних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа у суді.

Відповідач - це особа, яка вступає у процес або притягується судом до участі у справі за вказівкою і вимогою позивача.

Цивільно-процесуального статусу позивача та відповідача особи набувають з моменту відкриття провадження по справі.

Права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, визначені в ст. 27 ЦПК України, а процесуальні права та обов'язки сторін, крім того, додатково визначені ще й у ст. 31 цього ж Кодексу.

Статтею 38 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, особа яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Процесуальне представництво - це здійснення у суді однією особою (представником) у межах наданих їй повноважень процесуальної діяльності від імені та в інтересах іншої особи, яку вона представляє.

Метою процесуального представництва є сприяння особі у здійсненні нею права на захист її прав, свобод чи інтересів, більш повній та ефективній реалізації наданих їй процесуальних прав і виконання покладених на неї процесуальних обов'язків.

Представник завжди виступає від імені особи, яку він представляє, та в її інтересах.

Зміст судового представництва у цивільному процесі складають процесуальні дії, наслідки яких поширюються на довірителя.

Згідно ст. 42 ЦПК України повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені, зокрема, такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що має вчиняти ця особа.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обгрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою скасування чи зміни неправильних судових рішень.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.

Статтею 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду, у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

Однак, реалізація сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, свого права на апеляційне оскарження судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, не є безмежною та безумовною.

Порядок перегляду судових рішень в апеляційному порядку визначений законодавцем у Главі 1 Розділу V Цивільно-процесуального кодексу України.

При цьому статтею 294 ЦПК України встановлені конкретні строки на апеляційне оскарження судових рішень суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої цієї правової норми апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Загальні наслідки пропущення процесуальних строків визначені законодавцем у ст. 72 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової норми право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що її подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

За правилами, визначеними у ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Таким чином, для вирішення питання щодо продовження чи поновлення процесуального строку важливе значення має поважність причини, внаслідок якої він був пропущений.

Поважною є причина, що об'єктивно унеможливлювала або ускладнювала вчинення певної процесуальної дії у визначений строк.

Зокрема, це може бути тимчасова непрацездатність, службове відрядження, стихійне лихо, військові дії тощо.

У певних випадках поважною причиною може бути визнано несвоєчасне отримання копії судового рішення.

За приписами ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Вказана правова норма носить імперативний характер та є обов'язковою для виконання суддями при здійсненні судочинства.

Оцінюючи поважність заявлених позивачкою ОСОБА_3 причин пропуску нею встановленого законодавством процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року враховувалось наступне.

Право доступу до суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка разом з практикою Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини застосовується при розгляді справ (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд упродовж розумного строку його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Стаття 13 ЦПК України, як зазначалося вище, передбачає право особи на апеляційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом, тобто в цілому зберігає прогнозованість та передбачуваність для сторін наслідків пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення.

У цьому контексті умови використання засобів правового захисту, передбаченого наведеними вище нормами процесуального права визначають обов'язок зацікавленої сторони дотримуватися передбачених процесуальним законом строків оскарження, що є засобом дотримання справедливого балансу інтересів сторін у справі стосовно питання набрання чинності ухваленого по справі рішення та відповідає принципу правової визначеності та верховенства права, який діє відповідно до ст. 8 Конституції України.

При дослідженні аналогічного питання Європейський суд з прав людини у п.п. 22, 23 свого рішення по справі «Мельник проти України» від 23 березня 2006 року (заява № 23436/03) зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. При цьому у якості допустимих умов такого обмеження Європейський суд вказав на необхідність збереження сутності доступу до суду, ці обмеження повинні мати законну мету забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Як свідчать матеріали цивільної справи, позивачка ОСОБА_3, дійсно не приймала безпосередньої участі в її розгляді.

Разом із тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи нотаріально посвідченої довіреності від 22 жовтня 2014 року, цією довіреністю позивачка ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_8 бути її представником та вести її справи з усіма необхідними повноваженнями в усіх без винятку судових, адміністративних та інших установах, правоохоронних, слідчих органах, судах будь-якої юрисдикції та інстанції, користуючись усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому, для чого зокрема надала йому право вчиняти від її імені усі процесуальні та фактичні дії, отримувати та подавати необхідні довідки, документи, підписувати та подавати від її імені позовні та інші заяви, скарги, у тому числі апеляційні та касаційні скарги, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії судових рішень, а також виконувати інші дії, пов'язані з цією довіреністю, без будь-яких обмежень чи застережень (а.с. 14, 15).

На підставі вказаної довіреності ОСОБА_8 був допущений судом першої інстанції до участі у розгляді справи по суті в якості вповноваженого представника позивачки ОСОБА_3

Як свідчить журнал судового засідання Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року, в якому була постановлена оскаржувана ухвала, представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_8 приймав участь у цьому судовому засіданні та був присутній при оголошенні судом цієї ухвали (а.с. 53-55).

Крім того, як вбачається з розписки представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_8, копія ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківська міська рада Харківської області про поновлення порушеного права була отримана ним особисто в той же день, тобто 14 травня 2015 року, а відтак відповідно до наведених вище положень цивільного процесуального законодавства строк на апеляційне оскарження цієї ухвали суду першої інстанції для сторони позивачки ОСОБА_3 закінчився зі спливом п'яти днів, а саме: 19 травня 2015 року, і це судове рішення, як неоскаржене, набрало законної сили та відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян (а.с. 59).

Проте, апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року позивачка ОСОБА_3 подала лише 02 червня 2015 року, тобто зі значним пропуском передбаченого законом процесуального строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, з наведенням вищезазначених причин його пропуску, які апеляційним судом були визнані неповажними, оскільки в даному випадку перебіг п'ятиденного строку для апеляційного оскарження наведеної ухвали районного суду розпочався з наступного дня після її проголошення та отримання її копії представником позивачки, а тому факт отримання чи неотримання копії оскаржуваної ухвали самою позивачкою ОСОБА_3 будь-якого правового значення не має й на перебіг вказаного строку не впливає.

На виконання вимог ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційним судом було надано позивачці ОСОБА_3 можливість подати до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення пропущеного нею строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року із зазначенням інших підстав для його поновлення, у передбачений законом тридцяти денний строк з моменту отримання нею відповідної ухвали судді про залишення її скарги буз руху.

Однак, позивачка ОСОБА_3 своїми процесуальними правами не скористалась і в зазначений строк заяви про поновлення пропущеного нею строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року з наведенням об'єктивних, поважних підстав для його поновлення, до суду апеляційної інстанції не представила.

За таких обставин, враховуючи наведене вище та виходячи із основоположного принципу диспозитивності цивільного судочинства, вважаю, що в даному випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківська міська рада Харківської області про поновлення порушеного права є неможливим.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 13, 208, 209, 292, 294, 296, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківська міська рада Харківської області про поновлення порушеного права - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно, з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: