У х в а л а

іменем україни

19 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2013 року у цивільній справ за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року та касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором поруки в розмірі 413 600 грн, інфляційні втрати - 463 332 грн, три проценти річних - 70 130 грн 70 коп., пеню - 448 034 грн 13 коп., моральну шкоду - 400 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення пені скасовано та відмовлено в позові в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2012 року (яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2013 року) у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2014 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 травня 2014 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2014 року скасовано з тих підстав, що судом, який ухвалив рішення у справі, є апеляційний суд Харківської області; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 4 грудня 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу автотранспортного засобу, укладений 5 вересня 2005 року між ТОВ «Автоком» та ОСОБА_1 Таким чином, з часу укладення є недійсним і договір поруки від 5 вересня 2005 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у забезпечення виконання зазначеного договору купівлі-продажу. Недійсність договору поруки є істотною обставиною, яка не була і не могла бути відома ОСОБА_1 (нововиявленою обставиною).

Зазначену заяву було направлено апеляційним судом до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Харківської області із апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року (а.с. 48-50, т.7).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року (із урахуванням ухвали цього ж суду від 15 жовтня 2014 року про виправлення описки (а.с. 75, т. 7)) поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року (із урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 15 жовтня 2014 року(а.с. 76, т. 7) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 7 жовтня 2014 року (із урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 15 жовтня 2014 року (а.с. 78, т.7) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року скасовано з тих підстав, що суд першої інстанції помилково відмовив у відкритті провадження за заявою, провадження за якою вже було відкрито раніше; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 86-87, т. 7). Після цього ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року закрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с. 168, т.7).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року залишено без змін (а.с. 89-90, т.7).

11 вересня 2014 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с. 96-97, т.7).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами; рішення апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2013 року залишено без змін (а.с. 195-196, т.7).

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року (якою скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року та направлено справу на новий розгляд) та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року (якою залишено без змін ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року роз'єднано касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на два окремі касаційні провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року (якою скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року та направлено справу на новий розгляд) (а.с. 226-227, т.7).

У березні 2015 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року, в якій заявник просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, у провадженні суду касаційної інстанції перебуває касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року (якою залишено без змін ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року), а також касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу від 15 жовтня 2014 року та залишаючи без змін ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що судом, який ухвалив рішення по суті справи, є апеляційний суд Харківської області, тому суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, яку було подано до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що зазначена ухвала апеляційного суду постановлена з порушеннями норм процесуального права не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами та матеріалами справи.

Не можна погодитись і з доводами касаційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності ухвали апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Постановляючи ухвалу від 23 лютого 2015 року про відхилення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції виходив із того, що обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, є новими обставинами, оскільки виникли після ухвалення рішення апеляційного суду та не існували на час вирішення спору по суті.

Такий висновок апеляційного суду відповідає нормам процесуального права.

Суд касаційної інстанції також звертає увагу на те, що договір купівлі-продажу автомобіля від 5 вересня 2005 року було визнано недійсним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2013 року з підстав введення ОСОБА_1 в оману продавця автомобіля (ТОВ «Автоком»).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не впливають на законність висновків суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Залишити без змін ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року, якою було залишено без змін ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Залишити без змін ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик
Н.А. Горелкіна