Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №712/5775/15-ц
Провадження № 2/711/2135/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

12 серпня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в:

Керуючись ч. 3 ст. 209 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на виготовлення проїзних документів та тимчасові виїзди за межі України на відпочинок та оздоровлення під час шкільних канікул до країн учасниць Шенгенської Угоди, Болгарії, Туреччини, Чорногорії, Ізраїлю, Булорусії, Росії, Америки (в залежності від придбання путівки), громадянці України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 в період часу з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 16-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко

Справа №712/5775/15-ц

Провадження № 2/711/2135/15

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в:

Уточнившись з позовними вимогами позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16-річного віку.

В обґрунтування позову вказує, що вона з 07.10.2000 року по 15.03.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З часу розірвання шлюбу вона матеріально утримує дитину, піклується про її здоровя, фізичний, духовний та маральний розвиток.

З метою медичного оздоровлення дочки та її відпочинку в літній період, між нею та туристичною фірмою «Лаура Тур» було укладено Договір на туристичне обслуговування і придбано путівку на відпочинок в Болгарії, а саме в літньому таборі «Індіго Адвенчер». Дата поїздки була призначена на 27.06.2015 року і по 11.07.2015 року, в звязку з чим нею 20.05.2015 року було сплачено половину вартості відповідної туристичної послуги туроператору в сумі 4080 грн.

Така подорож мала неабияке значення для духовного та фізичного розвитку їх дитини, однак її колишній чоловік та батько дитини ОСОБА_2 безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.

Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право залишити територію України.

Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 21.03.1995 року за відсутності згоди одного з батьків, виїзд за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

А тому, просить надати дозвіл на виготовлення проїзних документів та тимчасові виїзди за межі України на відпочинок та оздоровлення до країн учасниць Шенгенської Угоди, Болгарії, Туреччини, Чорногорії, Ізраїлю, Булорусії, Росії, Америки громадянці України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16-річного віку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила надати дозвіл на виготовлення проїзних документів та тимчасові виїзди за межі України на відпочинок та оздоровлення під час шкільних канікул до країн учасниць Шенгенської Угоди, Болгарії, Туреччини, Чорногорії, Ізраїлю, Булорусії, Росії, Америки (в залежності від придбання путівки), громадянці України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16-річного віку. Також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1, за довіреністю ОСОБА_4, підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, за ордером ОСОБА_5, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, пояснивши що в її довірителя є сумніви щодо його батьківства стосовно неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в звязку з чим ним до Соснівського районного суду м. Черкаси було подано позов до ОСОБА_1 про виключення запису про батьківство із актового запису про народження дитини. До вирішення даного спору він відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон, оскільки це може призвести до затягування проведення, призначеної судом, генетичної експертизи. Після вирішення даного питання судом, він, у випадку підтвердження його батьківства, такий дозвіл надасть. У випадку, якщо його батьківство не буде підтверджено необхідність у наданні такого дозволу відпаде. А тому, просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси, за довіреністю ОСОБА_6, просила позов задовольнити, надати дозвіл на виготовлення проїзних документів та тимчасові виїзди неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди батька ОСОБА_2, оскільки таке рішення буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що сторони (ОСОБА_1 та ОСОБА_2) перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2000 року по 15.03.2011 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також в судовому засіданні встановлено, що з метою оздоровлення неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачкою 20.05.2015 року було укладено з ТОВ «Лаура Тур» Договір № 0515-ДТ45 на туристичне обслуговування, однак оздоровитися в літньому таборі Болгарії «Індіго Адвенчер» неповнолітня ОСОБА_3 не змогла, через відсутність згоди батька ОСОБА_2 на виїзд її за кордон.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.

Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний із моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному громадянину, в тому числі і дитині, свободу пересування, вільне право залишати територію України, якщо це відповідає інтересам дитини.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року. У п. 2 ст. 4 цього Закону, зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 р. № 724, передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку (п. 3 Правил).

Відповідно до п.п. 2 пункту 4 вищезгаданих Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. Постановою КМУ від 07.05.2014 року № 152 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, відповідно до п.п. 2 пункту 20 якого оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється: особі яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно нормам ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Як встановлено в судовому засіданні, відсутність згоди одного з батьків ОСОБА_2 на виїзд неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон позбавляє її повноцінного оздоровлення на морі та розширенню її світогляду, духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості.

Суд вважає, що вимога позивачки про надання дозволу на тимчасові виїзди неповнолітньої дитини за межі України з оздоровчою та туристичною метою ґрунтується на законі, відповідає інтересам дитини, направлена на виконання батьківського обовязку щодо виховання дитини, забезпечення піклування про її здоровя, фізичний, духовний та інтелектуальний розвиток. Відповідач, який не мотивовано відмовляє у наданні згоди на виїзд дочки за кордон, що призвело до того що дитина не могла скористатися путівкою на відпочинок в Болгарії з 27.06.2015 року по 11.07.2015 року в літньому таборі «Індіго Адвенчер», діє в такий спосіб всупереч інтересам дитини та з порушенням прав неповнолітньої, фактично обмежує встановлене законом право на вільне пересування, хоча відповідно до ст. 33 Конституції України, держава гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. До того ж конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, частини 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей, а також враховуючи те, що не можливість отримати позивачці дозвіл батька на виїзд дитини за кордон порушує права неповнолітньої дитини, гарантовані ст. 33 Конституції України, що тимчасовий виїзд за кордон на відпочинок відповідає інтересам неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову та надання дозволу на виготовлення проїзних документів та тимчасові виїзди за межі України на відпочинок та оздоровлення під час шкільних канікул до країн учасниць Шенгенської Угоди, Болгарії, Туреччини, Чорногорії, Ізраїлю, Булорусії, Росії, Америки (в залежності від придбання путівки), громадянці України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 в період часу з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 16-річного віку.

Доводи представника відповідача про те, що до вирішення судом питання щодо батьківства ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач не може надати згоди на виїзд дитини за кордон, суд оцінює критично, оскільки на даний час відповідач є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому саме він має надавати таку згоду чи відмовити в її наданні.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Особа, яка надавала позивачці правову допомогу ОСОБА_4, брала участь в судовому засіданні як представник на підставі довіреності, виданої їй 11.06.2015 року позивачкою ОСОБА_1

Доказів того, що ОСОБА_4 є фахівцем у галузі права, який відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України має право на надання правової допомоги, та того, що вона саме як такий фахівець надавала правову допомогу ОСОБА_1, суду не надано, як і не надано розрахунку витрат на правову допомогу. Сам договір № 1214 на надання юридичних послуг від 02.04.2015 року не є доказом того, що ОСОБА_4 є фахівцем в галузі права та має право на надання правової допомоги.

А тому, з врахуванням викладеного та наданих суду доказів, суд відмовляє в стягненні з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 51 Конституції України, ст. ст. 8, 19, 154 СК України, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. З ст. 313 ЦК України, 3, 10, 11, 12, 58, 59, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 154, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, п. 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 р. № 724, п. 3 глави 2 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 р. № 735, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим Постановою КМУ від 07.05.2014 року № 152, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на виготовлення проїзних документів та тимчасові виїзди за межі України на відпочинок та оздоровлення під час шкільних канікул до країн учасниць Шенгенської Угоди, Болгарії, Туреччини, Чорногорії, Ізраїлю, Булорусії, Росії, Америки (в залежності від придбання путівки), громадянці України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 в період часу з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 16-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко