Справа № 347/3242/13-ц
Провадження № 22-ц/779/764/2015
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на повторне заочне рішення Косівського районного суду від 05 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 неналежно виконувала взяті на себе зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 20 травня 2008 року. Внаслідок цього станом на 09.11.2013 року боржник допустила загальну заборгованість по кредиту в розмірі 11 426 ,95 доларів США, що еквівалентно 91 335, 63 грн. Посилаючись на зазначені обставини, направлення відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором та солідарний обов'язок поручителя ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

ОСОБА_3 подав в суд зустрічну позовну заяву до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним, яку ухвалою Косівського районного суду від 05 лютого 2015 року залишено без розгляду.

Повторним заочним рішенням Косівського районного суду від 05 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 91 335, 63 грн. заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 20 травня 2008 року. Також вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено.

На дане рішення в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_3 ПАТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають суттєве значення.

При вирішенні спору суд не врахував положень ст. 554 ЦК України та безпідставно вважав, що договором поруки не встановлено строку, після закінчення якого порука припинилася. При цьому не прийняв до уваги, що оскільки строк виконання договору вказано до 19 травня 2015 року, то отже і договір поруки діє до цього часу.

Також судом неправильно визначено і початок перебігу позовної давності. Враховуючи, що останній платіж здійснено боржником 28.05.2013 року, то саме з цього часу позивач дізнався про порушення свого права. Відповідно до умов договору 03.10.2013 року відповідачам було направлено досудові вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором, після чого 14.11.2013 року подано до суду вказаний позов. Отже, позовну давність ними не пропущено.

З наведених підстав апелянт просив судове рішення в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнувши з відповідачів солідарно 11 426 ,95 доларів США та 1370 , 04 грн. судового збору.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися повторно будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи у їх відсутності. З врахуванням наведених обставин та враховуючи положення ст.ст.169,305 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за клопотанням ОСОБА_3

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» суд першої інстанції виходив з того, що свої зобов'язання за кредитним договором боржник ОСОБА_2 належним чином не виконувала та допустила заборгованість на загальну суму в розмірі 91 335, 63 грн. Стягуючи цю суму з боржника та відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, суд вважав, що порука останнього припинилася внаслідок закінчення строку дії цього договору, початок перебігу якого починається з останнього платежу- 23.01.2012 року.

Однак, вказаний висновок суду не ґрунтується на нормах матеріального права та не узгоджується з матеріалами справи виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526,1049,1050,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, згідно умов Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, укладеного 20 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» ( правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» ) та ОСОБА_2, остання отримала кредит в сумі 16 431, 00 долар США, що за курсом Національного Банку України дорівнює еквіваленту 82976, 55 грн., терміном до 19 травня 2015 року.

П.п.1.2.,1.3,5.2 договору передбачено встановлення процентної ставки у розмірі 13,50 % річних за користування грошовими коштами та сплату ануїтетних платежів у розмірі 305 доларів США, що у випадку, зокрема, порушення позичальником кредитної дисципліни, може збільшуватися (а.с.6-14 т.1).

За змістом статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що для забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до п.п.1.3.,1.4. якого відповідальність поручителя та позичальника (включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій) є солідарною (а.с.15-16 т.1).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. В разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року).

З матеріалів справи видно, що боржником зобов'язання за кредитним договором виконувалися періодично, з порушенням встановленого графіку та в меншому ніж визначено сторонами розмірі.

Як підтверджується вимогами № 30-11/4132 та № 30-11/4131 від 16.10.2013 року, направленими відповідачам на виконання умов договору( розділ 6), останнім повідомлено про необхідність погашення заборгованості, що виникла станом на 23.09.2013 року, а в разі невиконання цієї вимоги - про дострокове повернення кредиту (а.с.30-33 т.1).

Встановлено, що останній платіж здійснено ОСОБА_2 28.05.2013 року в розмірі 100 доларів США, які зараховано банком на погашення заборгованості по процентах за користування кредитом (а.с.19-24 т.1). Із вказаним позовом до суду про дострокове стягнення заборгованості, в тому числі солідарно і з ОСОБА_3, банк звернувся 22 листопада 2013 року, тобто до закінчення шестимісячного строку дії поруки.

При цьому колегія суддів враховує положення статті 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності (в даному випадку 28.05.2013 року) співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився щодо характеру спірних правовідносин та яка правова норма підлягає застосуванню до них, тому прийшов до неправильного висновку про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_3 внаслідок закінчення дії строку договору поруки.

Відповідно постановлене ним всупереч вимог ст. ст.213, 214, 215 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Як вбачається із матеріалів справи розмір загальної заборгованості боржника по кредиту станом на 09.11.2013 року, який підтверджується відповідними розрахунками, складає 11 426 ,95 доларів США, що еквівалентно 91 335, 63 грн. Зокрема, з них: 9 333,11 доларів США, еквівалентних 74 599,55 грн., заборгованості за простроченим кредитом, 1 464, 61 доларів США, що еквівалентно 11 706,63 грн., заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом, 542,12 доларів США, що еквівалентно 4 333,17 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, та 87,11 доларів США, що еквіваленнтно 696,28 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом (а.с.17-27 т.1).

На спростування вказаного розміру заборгованості будь-яких належних та допустимих доказів апелянтом не представлено.

Зважаючи на вищенаведене та з врахуванням положень ст. 303 ЦПК України щодо права виходу апеляційним судом за межі доводів апеляційної скарги у випадку встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в цілому та часткове задоволення позовних вимог банку. При цьому на користь позивача підлягає стягненню 10 797, 72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.11.2013 року становить 86 306,18 грн., заборгованості за кредитним договором, з яких: 9 333,11 доларів США, що еквівалентно 74 599,55 грн., заборгованості за простроченим кредитом, 1 464, 61 доларів США, що еквівалентно 11 706,63 грн., заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом.

Натомість розмір пені згідно п. 4.1. договору підлягає стягненню в грошовій одиниці України - гривні та складає: 4 333,17 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 696,28 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, а всього 5 029,45 грн. пені.

Розподіл судових витрат слід покласти на сторін відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316,317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Косівського районного суду від 05 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 10 797, 72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.11.2013 року становить 86 306,18 грн., заборгованості за кредитним договором, з яких: 9 333,11 доларів США, що еквівалентно 74 599,55 грн., заборгованості за простроченим кредитом, 1 464, 61 доларів США, що еквівалентно 11 706,63 грн., заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 4 333,17 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 696,28 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, а всього 5 029,45 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 685,02 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: М.Д. Горейко

І.О. Максюта