Справа № 182/6241/14-ц
Провадження № 2/0182/612/2015
14.04.2015 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.
при секретарі - Пометій Є.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк", Колекторської компанії „Вердикт" про захист прав споживачів, суд
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ „Альфа-Банк", Колекторської компанії „Вердикт" про захист прав споживачів.
Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ „Альфа-Банк" 07 липня 2012 року був укладений кредитний договір № 401289751, на підставі якого вона отримала кредитні кошти в сумі 7 077,00 грн., зі сплатою відсотків 0,001 % річних, строком до 08 жовтня 2014 року.
З листопада 2012 року вона належним чином виконувала кредитні зобов'язання відповідно до графіку щомісячного погашення заборгованості.
11 лютого 2014 року, відповідно до вимог ч. 8 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", вона достроково виконала умови за кредитним договором № 401289751 від 07.07.2012 та виплатила відповідачу ПАТ „Альфа-Банк" суму остаточної заборгованості в розмірі 2 359,08 грн., яка була їй повідомлена 10 лютого 2014 року через гарячу лінію ПАТ „Альфа-Банк".
16 липня 2014 року позивач отримала лист від Колекторської компанії „Вердикт" з погрозами арешту, продажу її майна та вимогами в строк до 28 липня 2014 року сплатити 1 499,26 грн. на виконання умов кредитного договору № 401289751 від 07.07.2012.
Також, їй стало відомо, що ПАТ „Альфа-Банк" вважає датою виплати кінцевої суми боргу 11 лютого 2014 року, замість фактичної сплати коштів в сумі 2 359,08 грн. 10 лютого 2014 року, що підтверджується банківською квитанцією.
Тому, спочатку ОСОБА_1 просила суд визнати дії Колекторської компанії „Вердикт" неправомірними та заборонити їм здійснювати будь-які дії в подальшому.
19 березня 2015 року позивач уточнила свої вимоги та просила суд визнати з 10 лютого 2014 року припиненим кредитний договір № 401289751 від 07.07.2012, та визнати неправомірними дії Колекторської компанії „Вердикт" щодо погроз на примусове виконання кредитного договору та заборонити їм здійснювати будь-які дії в подальшому.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про слухання справи без його присутності, на задоволенні позову наполягав та не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі з позовом ознайомлені, про день розгляду справи були належним чином повідомлені та судова повістка була направлена їм відповідно до вимог ч. 8 ст. 74 ЦПК України за їх місцезнаходженням.
Від ПАТ „Альфа-Банк" 11 лютого 2015 року надійшли до суду письмові заперечення, в яких банк не визнав первісні позовні вимоги ОСОБА_1 поставшись на те, що сума заборгованості в розмірі 2 359,08 грн. була актуально станом на 10 лютого 2014 року, однак позивач сплатила її банку 11 лютого 2014 року у наступний платіжний період, коли їй відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору додатково нарахована 0,02 грн. відсотків за користування кредитними коштами та 212,31 грн. комісії за обслуговування кредиту. Таким чином, у позивача утворилась заборгованість перед банком в розмірі 212,33 грн. станом на 11.02.2014, тому кредит не вважається закритим. Просив суд в позові ОСОБА_1 відмовити (77-81).
Заперечень на уточненні позовні вимоги ОСОБА_1 від ПАТ „Альфа-Банк" до суду не надходило.
Представник Колекторської компанія „Вердикт" в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки (а.с.62,90). Ніяких заяв до суду від даного відповідача не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 531 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів" споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом поверненням споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне корегування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. Споживач у разі дострокового погашення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом.
Як встановлено судом, 07 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ „Альфа-Банк" був укладений кредитний договір № 401289751, на підставі якого банк надав позивачу кредитні кошті в сумі 7 077,00 грн., зі сплатою відсотків 0,001 % річних, строком до 08 жовтня 2014 року (а.с.7,8).
З листопада 2012 року ОСОБА_1 належним чином виконувала кредитні зобов'язання відповідно до графіку щомісячного погашення заборгованості (а.с.8).
У лютому 2014 року ОСОБА_1 вирішили достроково повернути споживчий кредит, що не заборонено кредитним договором № 401289751 від 07 липня 2012 року та передбачено діючим законодавством України.
Згідно графіку платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору № 401289751 від 07 липня 2012 року, наступний платіжний період у лютому 2014 року є 10 лютого 2014 року (а.с.8).
Станом на 10 лютого 2014 року сума заборгованості позивача за кредитним договором № 401289751 від 07 липня 2012 року складала 2 359,08 грн., що підтвердив відповідач ПАТ „Альфа-Банк" у своїх запереченнях на позов від 11 лютого 2015 року.
Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача ПАТ „Альфа-Банк" в тій частині, що позивач сплатила банку заборгованості в розмірі 2 359,08 грн. у наступний платіжний період 11 лютого 2014 року.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача ПАТ „Альфа-Банк", останнім суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, суд приходить висновку, що ПАТ „Альфа-Банк" розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, суд вважає, що 10 лютого 2014 року позивач достроково повернула споживчий кредит та виконала умови кредитного договору № 401289751 від 07 липня 2012 року в повному обсязі, тому зобов'язання за даним кредитним договором вважається припиненим з дня його дострокового виконання, а саме, 10 лютого 2014 року.
В той же час, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дії Колекторської компанії „Вердикт" щодо погроз на примусове виконання кредитного договору та заборони Колекторській компанії „Вердикт" здійснювати будь-які дії в подальшому, задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст. 16 ЦК України, який не містить такого способу захисту як визнання неправомірними дії юридичної особи щодо погроз на примусове виконання кредитного договору та заборони здійснювати будь-які дії в подальшому.
Відповідно до ст. 88 ЦК України з ПАТ „Альфа-Банк" підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,88,212-215,218, глави 8 ЦПК, 3,11,15,16,526,531 ЦК України, ст. 11 Законом України „Про захист прав споживачів", суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати кредитний договір № 401289751, укладений 07 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та Публічним Акціонерним Товариством „Альфа-Банк" припиненим з дня його дострокового виконання, а саме, 10 лютого 2014 року.
В іншому в позові відмовити.
Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства „Альфа-Банк" на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова