Справа №487/9324/14-ц 25.08.2015 25.08.2015 25.08.2015
Провадження №22-ц/784/2054/15
Провадження № 22ц- 784/2054/15 Головуючий у 1-й інстанції Разумовська О.Г.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

25 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3»

на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2015 року

за позовом

публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3»

до ОСОБА_4, ОСОБА_5

про

стягнення заборгованості за договорами поруки,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_3» (далі-Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами поруки.

Позивач зазначав, що 12 жовтня 2005 року між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанія «Возрождение» було укладено кредитний договір № 6.6-61 та додаткові угоди до нього №1 від 14 лютого 2007 року, №2 від 11 липня 2007 року,№3 від 20 лютого 2009 року.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 надав 835 500 дол. США із строком повернення не пізніше 10 січня 2010 року.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 12 жовтня 2005 року між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено два окремі договори поруки.

У зв'язку з тим, що позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 15 червня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 498 232,52 дол.США, що еквівалентно 5 844 266 грн. 46 коп. з яких: 437 806,86 дол.США, що еквівалентно 5 135 474 грн. 46 коп. заборгованість по відсоткам, нарахованих станом на 15 червня 2014 року; 3 000 дол. США, що еквівалентно 35 190 грн. заборгованість за адміністративною комісією; 57 425,66 дол. США, що еквівалентно 673 602 грн. пені за порушення строків виконання зобовязань, яку банк просив стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

хвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову Банку, суд дійшов висновку, що порука припинилася на підставі ч. 4 ст.559 ЦК України у зв'язку із закінченням шестимісячного строку для звернення до суду з вимогою до поручителя.

Колегія погоджується з таким висновком суду виходячи з такого.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Частиною 2 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст.252 ЦК України).

Встановлено, що 12 жовтня 2005 року між Банком та ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» укладений кредитний договір №6.6-61, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 400 000 дол.США у вигляді поновлювальної кредитної лінії строком до 10 жовтня 2008 року.

Згідно статті 6 кредитного Договору, погашення кредиту, процентів здійснюється щомісячними платежами у розмірах та строках, які визначаються Графіком.

14 лютого 2007 року між Банком та ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 12 жовтня 2005 року, 11 липня 2007 року укладено додаткову угоду № 2 та 20 лютого 2009 року укладено додаткову угоду № 3 до вказаного кредитного договору, відповідно до яких збільшено кредитний ліміт до 835 500 дол. США із строком повернення не пізніше 10 січня 2010 року.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 12 жовтня 2005 року між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені два окремі договори поруки.

У зв'язку з тим, що позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 15 червня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 498 232,52 дол.США, що еквівалентно 5 844 266 грн. 46 коп. з яких: 437 806,86 дол.США, що еквівалентно 5 135 474 грн. 46 коп. заборгованість по відсоткам, нарахованих станом на 15 червня 2014 року; 3 000 дол. США, що еквівалентно 35 190 грн. заборгованість за адміністративною комісією; 57 425,66 дол. США, що еквівалентно 673 602 грн. пені за порушення строків виконання зобовязань.

З договорів поруки, укладених між Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 вбачається, що в них не встановлено строку, а лише зазначено, що вони діють до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Умовами кредитного договору встановлено кінцевий термін повернення коштів не пізніше до 10 жовтня 2008 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

При цьому, пунктами 10.2.4, 10.4.2 Договору передбачено право Банку у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі, нарахованої плати за кредит та штрафних санкцій.

Згідно статті 6 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути Кредит в повному обсязі, щомісяця відповідно до графіку, наведеного в договорі.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Разом із тим, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Установлено, що позичальник останній платіж з погашення кредиту здійснив 25 червня 2009 року.

Тому, ОСОБА_3 мав право предявити вимогу до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 26 червня 2009 року , протягом наступних шести місяців з дня останнього платежу.

За таких обставин, у Банку право вимагати від поручителів обов'язку щодо сплати кредитної заборгованості припинилося.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку для пред'явлення позову до поручителів та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимога Банку до поручителів може бути предявлена в будь який строк до повного виконання позичальником зобовязань по кредитному договору, з урахуванням зазначених вимог закону, є помилковими та повязані з невірним тлумаченням норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308,315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» відхилити, а заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді