АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Побірченко Т.І., Шахової О.В.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11310/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі по тексту - ПАТ «Златобанк») про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Златобанк» на користь ОСОБА_2 суму коштів за договорами вкладу у розмірі 130 000,00 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 23 лютого 2015 року складає 4 162 600,00 грн. та 40 000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23 лютого 2015 року складає 1 133 600,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінський В.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 ПАТ «Златобанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року № 30 з 14 лютого 2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк». Відтак, відповідно до положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позовні вимоги щодо повернення коштів ОСОБА_2 задоволенню не підлягають. Також, на думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про стягнення з ПАТ «Златобанк» моральної шкоди.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Як убачається із матеріалів справи апеляційне провадження у справі було відкрито 12 серпня 2015 року (а.с.140), справу призначено до розгляду на 17 вересня 2015 року (а.с.141), судова повістка-повідомлення, яка була направлена ОСОБА_2 за адресою, зазначеною в позовній заяві, провернута суду за закінчення терміну зберігання поштового відправлення (а.с.144), що стало підставою для відкладення розгляду справу. В подальшому в приміщенні Апеляційного суду м.Києва 21 вересня 2015 року представник позивача ОСОБА_5 ознайомилася з матеріалами цивільної справи в повному обсязі та була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.76 ЦПК України повідомлення представника є повідомленням особи. За викладених підстав колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Златобанк» було укладено договір банківського вкладу № 051418 «Класичний» в іноземній валюті, за умовами якого, ОСОБА_2 зобов'язалась внести на депозитний рахунок № НОМЕР_1, відкритий в установі ПАТ «Златобанк», грошові кошти в сумі 130 000,00 євро строком розміщення по 27 листопада 2014 року включно зі сплатою 8 % річних (а.с.7-9).

Згідно з умовами укладеного договору, ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок, відкритий у ПАТ «Златобанк» грошові кошти в сумі 130 000,00 євро, що підтверджується квитанцією № 392308 від 22 листопада 2013 року (а.с.12).

04 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Златобанк» було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072962 (договір банківського вкладу) за умовами якого, ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок № НОМЕР_2, відкритий в установі ПАТ «Златобанк», грошові кошти в сумі 40 000,00 доларів США строком розміщення по 04 грудня 2014 року включно зі сплатою 9,25 % річних (а.с.14).

11 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «Златобанк» з заявою про виплату їй вкладу у розмірі 130 000,00 євро, що розміщений на рахунку № НОМЕР_1, відкритому в установі ПАТ «Златобанк»(а.с.13).

Того ж дня ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «Златобанк» з заявою про виплату їй вкладу у розмірі 40 000,00 доларів США, що розміщений на рахунку № НОМЕР_2, відкритому в установі ПАТ «Златобанк» (а.с.15).

Проте, банк вказані заяви залишив без виконання.

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Златобанк», в якому просила стягнути з ПАТ «Златобанк» на її користь суми депозитних вкладів за договором банківського вкладу № 051418 від 22 листопада 2013 року у розмірі 130 000,00 євро та угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072962 від 04 листопада 2014 року у розмірі 40 000,00 доларів США, а також моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ПАТ «Златобанк» на користь позивача суму коштів у розмірі 130 000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23 лютого 2015 року складає 4 162 600,00 грн., 40 000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23 лютого 2015 року складає 1 133 600,00 грн. та 20 000,00 грн. моральної шкоди.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суд першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч.3 ст. 1058 ЦК).

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з дегалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 лютого 2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», згідно з яким з 14 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Златобанк» (а.с.60).

Наказом виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 48 від 13 лютого 2015 року «Про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк» призначено з 14 лютого 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського В.І. (а.с.61).

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону Україниврегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтвердженні вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Враховуючи викладене, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського вкладу, які носять майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку ОСОБА_2 виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними їй коштами.

Таким чином, у зв'язку із прийняттям рішення про введення в ПАТ «Златобанк» тимчасової адміністрації вимоги позивача, яка є вкладником банку, про стягнення сум банківських вкладів не можуть бути задоволенні в силу вищевказаних норм Закону, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, зі змісту рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13 травня 2015 року вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» з 13 травня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 13 травня 2015 року (а.с.132, 133-134).

Також, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Златобанк» моральної шкоди.

Суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин та відповідною нормою матеріального права, яка їх регулює.

Як було встановлено судом, між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються договором банківського вкладу № 051418 від 22 листопада 2013, угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072962 від 04 листопада 2014 року та положеннями ст. ст. 1058-1060 ЦК України, нормами яких стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено.

Тому у суду були відсутні законні підстави для стягнення з ПАТ «Златобанк» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди

Таким чином, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Т.І. Побірченко

О.В. Шахова