У Х В А Л А

8 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Гуменюка В.І., Сеніна ЮЛ.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 5 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року ОСОБА_4 порушує питання про скасування прийнятих у справі рішень та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини третьої статті 1220, статей 1269 - 1270, частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України та абзацу 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 жовтня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 22 січня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, заява про перегляд рішення в якій подана ОСОБА_4, районний суд, з висновками якого погодились і суди апеляційної та касаційної інстанцій, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5, виходив з того, що відповідно до статті 1272 Цивільного кодексу України позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки право на спадкування за складеним 3 вересня 2001 року заповітом у позивача виникло лише після ухвалення Апеляційним судом Кіровоградської області рішення від 29 травня 2014 року, яким визнано недійсним заповіт складений 8 травня 2012 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6, а також з того, що на час смерті спадкодавця позивачу не було відомо про існування заповіту, складеного 3 вересня 2001 року.

Разом з тим у наданій заявницею на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року касаційний суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанції про відмову в задоволенні позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини, виходив з того, що позивачем не доведено поважності причини пропуску зазначеного строку. При цьому позивач, як на причину пропуску строку, посилався на юридичну необізнаність щодо прав та обов'язків спадкоємця. Отже, встановлені судами фактичні обставини справи є відмінними від справи, заяву про перегляд рішень в якій подано ОСОБА_4, а тому вважати зазначене рішення, постановленим у подібних правовідносинах немає підстав.

З тих же підстав не є прикладами неоднакового застосування касаційним судом у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права й ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року.

Зазначені рішення суд касаційної інстанції прийняті у справах, в яких позивачі, як на причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, посилались на необізнаність про час смерті спадкодавця та на юридичну необізнаність щодо порядку прийняття спадщини після двох спадкодавців.

Доводи заяви ОСОБА_4 зводяться до критики встановлених судами обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, що не є підставою для перегляду судового рішення.

За таких обставин, наведені заявницею судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: В.М. Сімоненко
В.І. Гуменюк
Ю.Л. Сенін