У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва в порядку виконавчого провадження надійшло подання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

Подання обґрунтовано посиланням на те, що у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва № 2-5564/11 від 30.01.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми заборгованості у розмірі 4514874, 32 грн.

Зі змісту подання вбачається, що ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території України на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до висновку про відмову в його задоволенні виходячи з наступного.

Порядок примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва № 2-5564/11 від 30.01.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми заборгованості у розмірі 4514874, 32 грн.

ОСОБА_1 ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Порядок здійснення права громадян на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Наведені заявником в поданні обставини можуть слугувати для заборони ОСОБА_1 тимчасового виїзду за кордон України до виконання майнових зобов'язань, однак слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Зокрема, п.п. «ґ» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 передбачено, що подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, наявність лише самого зобов'язання не наділяє Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Дійсний факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які не були додані до подання. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України.

Крім цього, заявником не надано до суду жодних доказів того, що боржник належним чином повідомлений щодо відкриття виконавчого провадження від 24.12.2014р. та ухилення його від виконання зобов'язань. Слід зазначити, що до подання додано реєстр відправки простої кореспонденції станом на 14.01.2015р. (а.с.8), однак з реєстру не зрозуміло, який саме документ відправлявся ОСОБА_1 та на яку адресу, а також матеріали подання не містять рекомендованого повідомлення про вручення або відмову вручення поштового відправлення.

У поданні також відсутні докази, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішень суду.

Ст. 33 Конституції України чітко визначено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України.

Посилання державного виконавця на ст. 217 ЦПК України є безпідставним, оскільки зазначеною статтею визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення подання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, оскільки викладені в поданні доводи ґрунтуються на припущеннях.

На підставі викладеного, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України та керуючись ст.ст. 15, 217, ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. В. Васильченко