Справа № 291/1798/14-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2015 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого -судді Грека М.М.,

за участю секретаря- Кащук Л.С.

представника позивачки - ОСОБА_1

представника Зорянської сільської ради - Оберемського І.В.

представника СФГ ім. Мічуріна - Котік В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині цивільну справу за позовом

ОСОБА_5

До

Зорянської сільської ради

СФГ ім. Мічуріна, с.Зоряне, Ружинського району, Житомирської області

Про визнання права власності на ? будинку та земельну ділянку за набувальною давністю.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на ? будинку та земельну ділянку за набувальною давністю, мотивуючи його тим, що вона з 2003 року працювала в СФГ ім. Мічуріна с. Зоряне, Ружинського району, Житомирської області по 2011 рік.

В 2003 році для проживання позивачці було надано житловий будинок та господарські будівлі за адресою АДРЕСА_1. За даною адресою проживання зареєстрована була по 01.09.2012 року.

Крім того разом з позивачкою проживають син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Тому позивачка та її представник просять визнати право власності на ? будинку та земельну ділянку за набувальною давністю.

Право власності на вказаний житловий будинок по теперішній час ніким не зареєстровано.

Представник відповідача Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення. Пояснивши, що майно, яким хоче заволодіти позивачка належить правонаступнику реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна, Ружинського району, Житомирської області - селянському ( фермерському ) господарству імені Мічуріна.

Представник СФГ ім. Мічуріна с.Зоряне Ружинського району Житомирської області пояснив, що згідно акту - передачі майна загального користування від 16.08.2002 року збори прийняли рішення передати правонаступнику реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна Ружинського району Житомирської області - селянському ( фермерському ) господарству ім. Мічуріна с.Зоряне, Ружинського району двоквартирний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та який перебуває на його балансі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном - протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Позивачкою та представником позивачки не надано в судовому засіданні доказів відкритого, безперервного володіння житловим будинком та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст.58 ЖК України, єдиною підставою для вселення у жиле приміщення є ордер, та саме з видачею ордеру законодавець пов»язує виникнення цивільно-правових відносин між громадянином та відповідними організаціями, які зобов»язані укласти договір найму жилого приміщення.

Судом встановлено, що вселення позивача у спірне приміщення відбулося з порушенням встановленого порядку та без правових підстав.

Крім того відповідно довідки за № 233 від 23.12.2013 року виданої СФГ ім. Мічуріна с. Зоряне, Ружинського району вбачається, що житловий будинок від 16 серпня 2002 року переданий на баланс правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна, с.Зоряне, Ружинського району Житомирської області Селянському ( фермерському ) господарству ім. Мічуріна с.Зоряне, Ружинського району та знаходиться на балансі вказаного підприємства в даний час.

Відповідно повідомлення Зорянської сільської ради від 19.12.2014 року з якого вбачається, що ОСОБА_5, зареєстрована але не проживає у будинку СФГ ім. Мічуріна по АДРЕСА_1, як квартиронаймач. Відповідно до по господарських книг виявлено, що сім»я проживає у будинку СФГ ім. Мічуріна з листопада місяця 2003 року по 01.09.2012 року. Після народження третьої дитини ОСОБА_5 та її діти вибули до співмешканця в 2011 році до Сквирського району, де проживають по даний час. ОСОБА_5 не працює в господарстві з 04.06.2014 року по даний час, розрахувалась після декретної відпустки. Ордер на вселення у житловий будинок сім»ї сільською радою не видавався. Квартира перебуває на балансі СФГ ім. Мічуріна та розрахована для працівників СФГ. В даний час у цій квартирі проживає мати ОСОБА_5 - ОСОБА_1. За ОСОБА_5 рахується земельна ділянка орієнтовною площею 0,6300 га, з неї під ОЖБ - 0,1300 га, під ОСГ - 0,5000 га.

Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з прийняття на роботу в СФГ ім. Мічуріна с. Зоряне, Ружинського району, Житомирської області позивачці для проживання в 2003 році був наданий житловий будинок по АДРЕСА_1 З вказаного часу позивачка та діти проживали в вищезазначеному будинку.

Житлом згідно зі ст.. 379 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловим будинком відповідно до ст. 380 ЦК України є будівля капітального типу споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно- правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Квартирою згідно із ч.1 ст. 382 ЦКУ є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Вказаний будинок є власністю відповідача селянського фермерського господарства ім.. Мічуріна, знаходиться на його балансі.

Відповідно до ст. 344 ЦК України умовами набуття права власності на житло за набувальною давністю є :

- добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Цій умові відповідають випадки, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужим житлом, інакше кажучи, не знав про обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна. Доказами добросовісного володіння можуть бути квитанції про сплату послуг за електропостачання, водопостачання тощо;

- продовження володіння майном відкрито та безперервно. Тобто, це володіння має бути очевидним для третіх осіб;

- продовження володіння житлом протягом встановленого строку.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що законом передбачено порядок набуття права власності на нерухоме майно, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, відсутність мотивованої відмови органу приватизації у передачі спірної квартири у приватну власність позивачу, право власності на цю квартиру за набувальною давністю відповідно до вимог ст.344 ЦК України, не може бути визнано судом за позивачами.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 344, 345 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Зорянської сільської ради, СФГ ім. Мічуріна с.Зоряне, Ружинського району, Житомирської області про визнання права власності на ? будинку та земельну ділянку за набувальною давністю - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.