№2/645/2199/15
№645/6705/15
РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Гудзенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, третя особа приватний нотаріус Бєєсєда Тетяна Дмитрівна, ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання спадкового договору, вказуючи, що 02.11.2012 року між ними було укладено спадковий договір, відповідно до якого відповідач зобов*язалася виконувати особисті немайнові розпорядження позивача і, в разі його смерті, набути права власності на квартиру АДРЕСА_1, належну позивачеві.

Проте відповідачка жодним чином не виконувала умови спадкового договору з самого моменту його укладення, не бажає вирішувати спірні питання у доброзичливій обстановці, аморально вимагає від нього виплатити їй половину вартості спірної квартири.

Під час укладання спадкового договору позивач сподівався на фізичну та моральну підтримку з боку відповідачки, але вона з моменту укладення договору ігнорує виконання своїх обов*язків, жодним чином не піклується про позивача. У 2013 році позивач одружився та в нього народився син. Він сподівався на розуміння і підтримку з боку своєї дочки, але вона не тільки не проявила поваги до одруження та батьківства позивача, а ще й категорично відмовляється бачитися з сином позивача та приймати участь у спільному проводженні часу разом, позбавляючи позивача можливості одночасного спілкування з обома дітьми у родинному колі та перешкоджаючи забезпеченню належного психологічного клімату в родині.

Одним із пунктів спадкового договору було вирішення усіх побутово-сімейних питань у доброзичливій обстановці. З матір*ю відповідачки, ОСОБА_4, позивач не проживає вісім років. Протягом усього часу він добровільно надавав матеріальну допомогу та сплачував аліменти на утримання відповідачки, проте 10.10.2014 року відповідачка разом зі своєю матір*ю звернулися до суду з позовом про стягнення аліментів, що свідчить про небажання вирішувати питання у доброзичливій обстановці та про штучне створення нею конфліктів.

Одним із пунктів спадкового договору було підтримання відповідачкою належного порядку в вищевказаній квартирі. Квартира досить довго стояла порожня і підтримувати в ній порядок було нескладно, але, незважаючи на це, відповідачка повністю ігнорувала дане розпорядження позивача і належного порядку в квартирі не підтримувала. Крім того, вона на початку 2013 року здала квартиру в оренду невідомій родині з чотирма дітьми на декілька місяців. Орендарі в процесі проживання пошкодили майно в квартирі, яке позивач ремонтував за власні кошти. Крім того, йому довелося насильно виселяти їх з квартири та наводити в ній порядок.

Вважає, що відповідачка з моменту укладення спадкового договору повністю не виконувала передбачені в ньому обов*язки, що тягне за собою необхідність його розірвання з метою захисту прав позивача.

Просить суд розірвати спадковий договір, укладений 02.11.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д., та відшкодувати судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали. При цьому позивач пояснив, що відповідач рідко йому телефонує, раз на три-чотири місяця, коли їй потрібна його допомога. Вона навіть не телефонувала йому, коли він хворів. Він пропонував відповідачці познайомитись з його меншим сином, але вона відмовилась, мотивуючи тим, що не була готова до цього.

Відповідач та її представник - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечували. При цьому відповідач пояснила, що після розірвання шлюбу батьки вирішили не ділити спірну квартиру, яка є їх спільним майном, а залишити її відповідачеві, оформивши спадковий договір. Вона чудово спілкувалась з батьком, подарувала йому на день народження каблучку, влітку 2014 р. на день народження оплатила йому татуаж, влітку 2015 р. вони разом гуляли в парку, 09.07.2015 р. запросила батька на свій захист диплому, телефонувала йому та поздоровляла з днем народження у серпні 2015 р. Спірну квартиру батьки вирішили здавати в оренду. Її бабуся спілкувалась з агентами нерухомості, позивачеві повідомляли деталі про АН, строк оренди, вартість оренди. Гроші від квартирантів отримувала або вона, або її мати - ОСОБА_4, ? частину коштів кожного місяця віддавали позивачеві. Інколи він казав, щоб вона залишила гроші собі. Вони зустрічались в неї вдома або вона приїздила до нього на роботу. Коли квартиранти стали заважати сусідам, позивач приїхав та виселив їх з квартири. Вона прибрала з квартири сміття та впорядкувала її, позивач сам встановив двері. Восени 2014 р. вони посварились. Він не повідомив її про те? що одружився вдруге. Вона хотіла познайомитись з його сином, її меншим братом, але він відмовився її знайомити. Вона постійно з ним спілкується по телефону та зустрічається у ка*вярні. Вважає що квартира їй подарована.

Третя особа ОСОБА_4 проти позову заперечувала та пояснила, що спадковий договір був укладений з метою уникнути поділу майна після розірвання шлюбу з позивачем та забезпечити доньку житлом. Укласти договір дарування вони побоялись, оскільки доньці було лише 18 років і вони не були впевнені, що вона її не втратить. Вона (ОСОБА_4.) була присутня у нотаріуса та надавала свою згоду на укладення спадкового договору. Відносини між донькою та її батьком були нормальні, до його одруження вони постійно спілкувались. Потім він перестав сплачували аліменти, які повинен був сплачувати до закінчення нею навчання, не відповідав на дзвінки, а коли відповідав, то нічого не пояснював, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, який був задоволений судом. У позивача погіршились стосунки з донькою, він робив їй зауваження,якщо вона телефонувала йому пізно ввечері, він став уникати з нею зустрічі

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Бєсєда Т.Д. в судове засідання не з'явилась, просила суд про розгляд справи у її відсутність, що суд вважає за можливе.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст..1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ст..1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д.

Згідно п.1.1 Договору, предметом договору є зобов'язання ОСОБА_2 виконувати розпорядження свого батька. ОСОБА_1, і набуття, в разі його смерті, права особистої приватної власності на його майно, яке складається з квартири НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно п.3.1 Договору, ОСОБА_2 зобов'язалась виконувати особисті немайнові розпорядження ОСОБА_1, а саме:

-створювати Відчужувачу сприятливі умови життя та забезпечувати належний моральний та психологічний клімат у сім'ї;

-надавати Відчужувачу фізичну і моральну допомогу у справах повсякденного життя і побуту;

-в доброзичливій обстановці вирішувати усі побутово-сімейні питання;

-ставитись з повагою до Відчужувача, до його звичок та уподобань.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона кілька разів була присутньою при телефонній розмові позивача з донькою, яка телефонувала йому та прохала грошей. На питання свідка - чи телефоную донька з інших питань, він відповів, що доньці потрібні лише його гроші, він намагався налагодити контакт, змінити її ставлення до батька, але марно. У присутності свідка позивач по телефону запрошував доньку до себе у гості, але вона відмовлялась.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він є вітчимом позивача. Відносин з батьком відповідачка не підтримує, телефонує йому, лише коли їй щось потрібно. Позивач неодноразово скаржився свідкові на поведінку доньки.

Свідок ОСОБА_1, дружина позивача, пояснила суду, що позивач любить свою доньку, вони спілкувались, але після укладання спадкового договору припинили спілкуватись. Вона йому телефонує рідко, коли в неї виникають якісь проблеми. Вона не спілкується з новою сім'єю позивача, з його матір'ю, своєю бабусею, їй невідомо, коли позивач хворів, не поздоровляє зі святами. Позивач запрошував її у гості додому, але вона ніколи у них не була.

Враховуючи наведене, а також напруженість стосунків між сторонами, які були продемонстровані у судовому засіданні, наявність у позивача образ, його незадоволеність поведінкою доньки, суд вважає, що відповідачем не було створено сприятливих умов для забезпечення належного морального і психологічного клімату у відносинах між ними, що за звичайних умов потребує зусиль з обох сторін, але за спадковим договором цей обов*язок покладено саме на відповідача.

Також відповідачем не надано суду безспірних доказів , постійного надання нею фізичної і моральної допомоги позивачеві у справах повсякденного життя і побуту, а не час від часу.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду безумовно свідчить про виникнення певного дискомфорту, неналежного морального і психологічного клімату у відносинах між сторонами, що призвело до неможливості вирішення побутово-сімейних питань у доброзичливій обстановці.

Посилання відповідача на те, що позивач приїздив до неї на захист диплому у липні 2015 р. та двох зустрічей у кав*ярні не є підтвердженням факту виконання нею своїх обов'язків за спадковим договором, а свідчить, на думку суду, про інтерес позивача до долі старшої доньки, яку батько виявляє до своєї дитини, незалежно від її поведінки.

Доводи відповідача про те, що спадковий договір є удаваним, укладений з метою приховати договір дарування, нічим не підтверджені, та свідчать про те, що, укладаючи спадковий договір, відповідач не мала наміру реально виконувати взяті на себе зобов*язання.

Пояснення свідків з боку відповідача ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не є належними доказами в обґрунтування заперечень відповідача, оскільки не містять інформацію щодо виконання відповідачем своїх обов'язків за спадковим предметом. Вказані свідки лише пояснили суду про те, що бачили позивача 1-2 рази та в їх присутності позивач не висловлював претензій до своєї доньки, а також про присутність позивача на захисті диплому відповідача, що позивачем не оспорювалось, але вказана обставина ніяким чином не свідчить про виконання відповідачем обов*язків за спадковим договором.

Враховуючи, що позивач не відчуває сприятливих умов життя, створених для нього зусиллями відповідача, чи належного морального та психологічного клімату, забезпеченого саме відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України, стягуючи з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст..ст. 526, 1302, 1308 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити .

Розірвати спадковий договір, укладений 02.11.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя