Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Волноваха 19 січня 2015року

Волноваський районний суд, Донецької області

у складі: головуючого - судді Гальченко И.В.

при секретарі - Сєрих І.С.

з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1, представника відповідачки - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою проживали у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2000р., жили однією родиною до жовтня 2012р., розірвали шлюб 18.10.2013р., мають неповнолітнього сина, який живе з відповідачкою, за час спільного мешкання за спільні кошти вони придбали 12.07.2000р. вказаний будинок у АДРЕСА_1, який оформлений на відповідачку і та його право власності на 1/2 частину будинку не визнає, тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину цього будинку.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних наполягає, просила визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Відповідач позовні вимоги не визнала, подала суду заяву про розгляд справи без неї.

Представник відповідача показав суду, що дійсно будинок сторони купили вони у шлюбі, але не за спільні кошти, а за кошти відповідачки, яка 05.07.2000р. продала належну їй квартиру за 2392грв., земельну ділянку за 50грв., взяла в борг у своїй матері 5тис.грв. (купили будинок 12.07.200р. за 7218грв.), оскільки шлюб вони зареєстрували 14 червня, а будинок купили 12.07.2000року, тобто менше ніж через місяць, тому ніяких спільних грошей у них просто не могло бути.

Але при цьому зустрічних позовних вимог відповідачка суду не подала.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріла справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сторони були одружені з 14.06.2000р. до жовтня 2012р., розірвали шлюб 18.10.2013р. (а.с.6), спірний будинок придбали 12.07.2000р. (а.с.7), тобто під час шлюбу.

Згідно з вимогами ст.22 КпШС України 1969р. (судом застосовується вказаний Закон, оскільки будинок був придбаний в час, коли діяв КпШтС України) майно, яке було нажито подружжям під час шлюбу, є їхньою загальною спільною власністю.

Заперечення представника відповідача в тій частині, що будинок відповідачка придбала за власні кошти (продала 12.07.2000р. належну їй квартиру за 2392грв., земельну ділянку за 50грв., взяла в борг у своїй матері 5000грв.), і саме ці належні особисто їй гроші витратила на придбання будинку (будинок придбали за 7218грв.), і що за три тижня шлюбу у них з позивачем не могло бути і не було спільних коштів (шлюб зареєстрували 14 червня, а будинок придбали 12 липня 2000р.) судом до уваги не приймаються, оскільки, по-перше, представник відповідачки (і відповідачка, яка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності) не надав суду доказів своїх заперечень (а саме - доказів того, що спірний будинок був придбаний за особисті гроші відповідачки - будинок придбали за 7218грв., а відповідачка отримала від продажі своєї власності лише 2442грв.).

Посилання відповідача на те, що вона взяла в борг у своїй матері 5000грв., також відповідачем в судовому засіданні не підтверджено - надана лише ксерокопія розписки самої ж відповідачки, що вона начебто взяла в борг ці гроші у своєї матері. При цьому допитати свою матір в судовому засіданні в якості свідка відповідач (її представник) не просив, не надав доказів повернення вказаного боргу (представник відповідачки заявив суду, що йому про це нічого не відомо). Жодного доказу отримання вказаної суми в борг (як і її повернення, оскільки якщо борг в був повернутий матері відповідачки, то лише за час шлюбу і відповідно зі спільних грошей сторін) відповідачка (її представник) суду не надали.

Крім того мати відповідачки не подала суду зустрічного позову про оспорювання угоди купівлі-продажу спірного будинку, чи про стягнення суми боргу.

По-друге, відповідачка не подала суду зустрічного позову про визнання спірного будинку її особистою власністю, лише не визнала позовні вимоги.

Судом також не береться до уваги пояснення представника відповідачки (саме пояснення, а не самостійні зустрічні позовні вимоги з розрахунками і доказами) в судовому засіданні про відступлення від принципу рівності часток у майні подружжя, оскільки представник відповідачки в судовому засіданні не надав суду розрахунку чи зустрічних позовних вимог про відступлення від засади рівності часток подружжя з урахування заборгованості по аліментах позивача і того, що неповнолітня дитина живе із нею і це дає їй право на збільшення її частки у спільній сумісній власності. Також не надала доказів вартості будинку на теперішній час, зроблених в ньому полішпень і змін за час спільного життя (і відповідно за спільні кошти).

Судом заперечення відповідача не приймаються до уваги ще і тому, що спірний будинок сторонами був придбаний у 2000році за 7218гру., його житлова площа на момент придбання була - 24.4кв.метри (а.с.7), а на день розгляду судом справи вартість будинку складає 33.048грв. (при цьому це не ринкова вартість, а про проведення експертизи і встановлення вартості будинку і вартості зроблених в ньому поліпшень сторонами в судовому засіданні взагалі питання не ставилося) і його загальна площа тепер складає 116кв.м, будинок має два поверхи (а.с.8-27). Висновок спеціаліста відповідачем під сумнів не поставлений і не заперечений.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки спірний будинок був придбаний сторонами у шлюбі і тому відповідно за спільні кошти, оскільки відповідачем в судовому засіданні це не спростовано.

Оскільки будинок був придбаний подружжям під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі і на спільні кошти, кожному з них належить ? частина цього майна, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Підстав для відступлення від засаду рівності часток у загальній спільній власності судом не встановлено.

Стягнути судові витрати позивач не просив.

На підставі викладеного, ст.ст.22-36 КпШтС України, керуючись 15,88,208-210, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в Донецький апеляційний суд через Волноваський районний суд протягом 10-ти днів з наступного після його проголошення дня.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті і проголошена його вступна і резолютивна частина в судовому засіданні 19.01.2015року без присутності сторін.

Рішення виготовлено у повному обсязі і підписано суддею 20.01.2015року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи в архиві Волноваського райсуду.

Суддя: