РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12597/15-ц

Провадження № 2/643/4672/15

04.11.2015р. Московський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

При секретарі Новаковій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що при приватизації державного підприємства «Південзахіденергобуд» згідно із Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств» із вартості цілісного майнового комплексу було вилучено вартість державного майна, до складу якого входили житлові будинки та гуртожиток по АДРЕСА_1.

В плані приватизації державного підприємства «Південзахіденергобуд», затвердженого розпорядженням регіонального відділення ФДМУ по Харківській області від 08.09.1995 року № 353-Р, зазначено, що гуртожиток по АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі підприємства, підлягає передачі в комунальну власність, як об'єкт державної власності.

Відповідно до Положення «Про управління державним майном», яке не ввійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого спільним наказом ФДМУ та Міністерства економіки України від 19.05.1999 року № 908/68, господарське товариство повинно обліковувати на своєму балансі майно, що не ввійшло до його статутного капіталу. При цьому, відповідальність за збереження та ефективне використання державного майна несе господарське товариство.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25.03.1998 року були прийняті зміни до статуту в новій редакції стосовно виходу зі складу ВАТ структурного підрозділу № 16 «Житлово-комунальний відділ» і створення на його базі колективного підприємства.

Гуртожиток по АДРЕСА_1 в м. Харкові було передано на баланс новоутвореного КП «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд».

Таким чином, після ліквідації у 1995 році шляхом приватизації державного підприємства Трест Південзахіденергобуд, на балансі у якого знаходилась будівля відомчого гуртожитку за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, фактично утворилось декілька самостійних юридичних осіб, одним із яких були КП ЖКГ «Південзахіденергобуд» та ВАТ «Трест Південзахіденергобуд».

Після ліквідації державного Тресту будівля гуртожитку з мешканцями за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 не увійшла до жодного зі статутних фондів знов створених підприємств, проте була передана на баланс КП ЖКГ «Південзахіденергобуд».

Згідно листа Головного управління житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури № 16/878-6 за інформацією Головного управління статистики в Харківській області (звіт 1-Житлофонд) встановлено, що КП ЖКГ «Південзахіденергобуд», на балансі якого перебував зазначений гуртожиток, входить до складу підприємств-банкрутів та тих, що повністю припинили діяльність станом на 01.01.2008 року. Неможливо також визначити балансову вартість даної будівлі, що в подальшому не дозволить мешканцям оформити документи на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку».

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1278 від 19.12.2007 року будівлю за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 виключено з числа гуртожитків, йому присвоєно статус жилого будинку, а мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» від 04.09.2008 року, забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитку, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад у визначений цим Законом строк, передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону має бути здійснена протягом трьох років з дня його прийняття, передача гуртожитків згідно з цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону, рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд.

Відповідно до ст. 2 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року об'єктами передачі згідно з цим Законом в тому числі є: житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури, які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Відповідно до ст. З цього ж Закону ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

При цьому, відповідно до ст. 4 цього ж Закону передача об'єктів соціальної інфраструктури (житлового фонду) з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій.

Відповідно до ст. 4-1 цього ж Закону передача об'єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Ініціатива щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації. Рішення щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад. Пропозиції щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, також трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від числа працівників підприємства. Пропозиції щодо передачі у комунальну власність об'єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації, не потребують погодження з такими підприємствами та їх трудовими колективами.

Разом з тим, житловий будинок по АДРЕСА_1 м. Харкова з самого початку після завершення будівництва у встановлений законом спосіб не було введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано, що фактично унеможливлює передачу його у комунальну власність та подальшу приватизацію квартир мешканцями вказаного житлового будинку.

Таким чином, у відповідності з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1278 від 19.12.2007 року, яким будівлю за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 виключено з числа гуртожитків, йому присвоєно статус жилого будинку, а мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку, та у відповідності з чинним законодавством України ми вимушені звернутися до суду з вимогою про захист наших порушених прав та законних інтересів, визнавши за нами право власності на житлові приміщення, що ми займаємо на відповідних правових підставах.

Так, у квартирі АДРЕСА_1 площею 42,00 кв.м. мешкають та зареєстровані: - ОСОБА_1, ОСОБА_2.

В зв'язку із вищевикладеним, позивачі позбавлені можливості отримати правовстановлюючі документи на своє житло, приватизувати його, тощо, через що змушені звернутися до суду із цим позовом.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, до його початку подали до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, до його початку подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1., ОСОБА_4 є необґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, ознайомившись із заявою позивачів, запереченнями проти позову, що надійшли від представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що при приватизації державного підприємства «Південзахіденергобуд» згідно із Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств» із вартості цілісного майнового комплексу було вилучено вартість державного майна, до складу якого входили житлові будинки та гуртожиток по АДРЕСА_1.

В плані приватизації державного підприємства «Південзахіденергобуд», затвердженого розпорядженням регіонального відділення ФДМУ по Харківській області від 08.09.1995 року № 353-Р, зазначено, що гуртожиток по АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі підприємства, підлягає передачі в комунальну власність, як об'єкт державної власності.

Відповідно до Положення «Про управління державним майном», яке не ввійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого спільним наказом ФДМУ та Міністерства економіки України від 19.05.1999 року № 908/68, господарське товариство повинно обліковувати на своєму балансі майно, що не ввійшло до його статутного капіталу. При цьому, відповідальність за збереження та ефективне використання державного майна несе господарське товариство.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25.03.1998 року були прийняті зміни до статуту в новій редакції стосовно виходу зі складу ВАТ структурного підрозділу № 16 «Житлово-комунальний відділ» і створення на його базі колективного підприємства.

Гуртожиток по АДРЕСА_1 в м. Харкові було передано на баланс новоутвореного КП «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд».

Таким чином, після ліквідації у 1995 році шляхом приватизації державного підприємства Трест Південзахіденергобуд, на балансі у якого знаходилась будівля відомчого гуртожитку за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, фактично утворилось декілька самостійних юридичних осіб, одним із яких були КП ЖКГ «Південзахіденергобуд» та ВАТ «Трест Південзахіденергобуд».

Після ліквідації державного Тресту будівля гуртожитку з мешканцями за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 не увійшла до жодного зі статутних фондів знов створених підприємств, проте була передана на баланс КП ЖКГ «Південзахіденергобуд».

Згідно листа Головного управління житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури № 16/878-6 за інформацією Головного управління статистики в Харківській області (звіт 1-Житлофонд) встановлено, що КП ЖКГ «Південзахіденергобуд», на балансі якого перебував зазначений гуртожиток, входить до складу підприємств-банкрутів та тих, що повністю припинили діяльність станом на 01.01.2008 року. Неможливо також визначити балансову вартість даної будівлі, що в подальшому не дозволить мешканцям оформити документи на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку».

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1278 від 19.12.2007 року будівлю за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 виключено з числа гуртожитків, йому присвоєно статус жилого будинку, а мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» від 04.09.2008 року, забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитку, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад у визначений цим Законом строк, передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону має бути здійснена протягом трьох років з дня його прийняття, передача гуртожитків згідно з цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону, рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд.

Відповідно до ст. 2 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року об'єктами передачі згідно з цим Законом в тому числі є: житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури, які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Разом з тим, житловий будинок по АДРЕСА_1 м. Харкова з самого початку після завершення будівництва у встановлений законом спосіб не було введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано, що фактично унеможливлює передачу його у комунальну власність та подальшу приватизацію квартир мешканцями вказаного житлового будинку.

Таким чином, у відповідності з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1278 від 19.12.2007 року, яким будівлю за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 виключено з числа гуртожитків, йому присвоєно статус жилого будинку, а мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку, та у відповідності з чинним законодавством України ми вимушені звернутися до суду з вимогою про захист наших порушених прав та законних інтересів, визнавши за нами право власності на житлові приміщення, що ми займаємо на відповідних правових підставах.

Так, у квартирі АДРЕСА_1 площею 42,00 кв.м. мешкають та зареєстровані: - ОСОБА_1, ОСОБА_2, про що свідчить наявність відміток у паспортах громадянина України, виданих на ім'я позивачів, про реєстрацію їх місця проживання у спірній квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю.

Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Всупереч викладеним вище нормам Позивач не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначеного майна. У цьому випадку Позивач обмежений у своєму праві розпоряджатися своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими Законами.

На підставі ст. 60 зазначеного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до Закону України як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно ст. 29 п. 1 Статуту, затвердженого рішенням 14 сесії харківської міської ради 5 скликання від 04.07.2007 року № 121/107 та зареєстрованого згідно Свідоцтва № 2 від 16.07.2007 року, виданого Харківській міській раді Харківським міським управлінням юстиції Міністерства юстиції України - міська рада є представницьким органом територіальної громади, який здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України і міського самоврядування.

Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 16, 182, 328 ЦК України, Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 8, 10, 14, 18, 88, 209, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 площею 42,00 кв.м. за ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції. Особам які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя