ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представник відповідача Зубко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" про стягнення невиплачених сум при розрахунку,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позов до відповідача про стягнення невиплачених сум при розрахунку посилаючись на те, що він перебував в трудових відносинах. 17 січня 2012 року за наказом директора ТОВ "Європа-Транс ЛТД" був відправлений у відрядження за кордон. На підставі видаткового касового ордеру одержав в бугалтерії підприємства аванс на відрядження в сумі 2500 грн. Згідно з подорожніми листами перебував у відрядженні за кордоном з 17.01.2012 року по 10.02.2012 року. Під час перебування транзитом на території Польші, поліцією країни було накладено штраф, за рух по території з просроченим дозволом на проїзд. Отримавши від відповідача дозвіл на проїзд по території Польщі та кошти, ним було сплачено вказаний штраф, після чого він повернувся на територію України.

При поверненні на підприємство ним було надано документи про понесені витрати в тому числі і про сплату штрафу в сумі 11709, 70 тисяч злотих. Даний документ відповідачем не було прийнято до звіту про використані кошти на відрядження, що послугувало з його сторони відмовитися від підписання звіту. 14.02.2012 року наказом директора позивача звільнено з роботи та проведено розрахунок але до розрахунку не включені добові на відрядження.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано і надані суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував і суду пояснив, що підприємство здійснило всі розрахунки з позивачем і заборгованності перед ним немає. Просить суд, відмовити в позові за його безпідставністю та необгрунтованністю.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, матеріалами справи встановлено, що на підставі наказу № 14-к від 10.01.2012 року ОСОБА_3 було прийнято до ТОВ "Європа-Транс ЛТД" на посаду водія автотранспортних засобів з виконанням функцій експедитора в департамент автомобільного транспорту на основне місце роботи з підписанням договору про повну матеріальну відповідальність (а.с. 10).

Згідно з наказом №09/ІФ від 17 січня 2012 року про відрядження позивача, для здійснення вантажних перевезень по Україні та за її межами, відряджено до країн Європи, про що він був ознайомлений (а.с11).

При відрядженні позивача у відрядження йому в бухгалтерії підприємства було видано згідно видаткового касового ордера № ЦО0225549 від 17.01.2012 року суму в 2500,00 грн., що не заперечується представником позивача.

Згідно до п.1.7 "Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон" добові витрати за час перебування у відрядженні відшкодовуються в межах граничних норм.

Відповідно до пп.1.7.140 Податкового Кодексу України до складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Відповідно до наказу №17/01-іф від 17.01.2012 року про нарахування добових ОСОБА_3 нараховано добові в розмірі 25,00 грн. за добу по території Україні та 247,68 грн. за кордоном (а.с.50).

Як вбачається з подорожнім листом № 841816 від 17.01.2012 року та міжнародними товарно-транспортними накладними серія А № 002617 від 19.01.2012 року та серія А № 001618 від 31.01.2012 року ОСОБА_3 перебував у відрядженні з 17.01.2012 року по 10.02.2012 рік (а.с.51-54, справа 2/381/738/13 а.с.23,24).

Відповідно до Інструкції про службові відрядження в межах України та закордон затверджено Наказом Міністерства Фінансів України 13.03.1998 року №59 ч.ІІ п.1.7 (б) якщо дата вибуття у відрядження до країн, з якими встановлено повний прикордонний митний контроль, або дата повернення з них не збігається з датами за відмітками контрольно-пропускних пунктів Прикордонних військ України в закордонному паспорті чи документі, що його замінює, то добові витрати за час проїзду територією України відшкодовуються відповідно до порядку, передбаченого для відрядження у межах України.

Так, позивач перебував у відрядженні за кордоном з 20.01.2012 року по 07.02.2012 року, 19 днів та по території України з 17.01.2012 року по 19.01.2012 року і з 08.02.2012 року по 10.02.2012 року, 6 днів, що підтверджують штампи митних органів в закордонному паспорті про перетин кордону.

Відповідно до пп.3 ч.2 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між сторонами при прийнятті ОСОБА_3 на роботу, позивач зобов'язаний скласти і подати в установлений термін у відповідній формі звітність про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей і грошових засобів.

Згідно вищевказаної Інструкції (п.1.15) після повернення з відрядження працівник зобов"язаний до закінчення третього банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження.

Разом із звітом про використання коштів, наданих на відрядження, подаються документи (в оргигіналі), що підтверджують вартість оплачених витрат.

Відповідно до звіту про використання коштів, який не був підписаний позивачем в зв"язку, як зазначив в своїх поясненнях його представник, з тим, що підприємство не взяло до звіту документи про сплату ОСОБА_3 штрафу накладеного поліцією Польщі за проїзд територією з документами, які втратили свою дію, наданих на відрядження від 14.02.2012 року ОСОБА_3 використав 6159,16 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в період перебування в Польщі згідно видаткових касових ордерів №ЦО0226116 від 01.02.2012 року, №ЦО0226117 від 02.02.2012 року та №ЦО0226118 від 03.02.2012 року отримав кошти в сумі 29500 грн.(а.с.13-15).

Разом з тим, 01.02.2012 року, прямуючи з вантажем з Бельгії до України по території Польщі, машину та вантаж було затримано поліцією Польщі за прострочений дозвіл проїзду по території Польщі та на нього накладено штраф, одночасно з направленням автомобіля до штрафного майданчика. Про даний факт ОСОБА_3 в телефонному режимі сповістив Службу руху. Після чого йому було направлено відповідний дозвіл терміном до 31.12.2012 року і надані вищевказані кошти для оплати штрафу, накладеного поліцією Польщі в сумі 11709,70 тисяч злотих (а.с.52-54 справа №2/381/738/13 а.с.57,58). Дані факти встановлено в рішенні Фастівського міськрайонного суду від 14.08.2013 року справа №2/381/738/13.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У разі неповернення працівником залишку коштів у визначений термін відповідна сума стягується з нього підприємством у встановленому чинним законодавством порядку (п.1.16 вищевказаної Інструкції).

ТОВ "Європа-Транс ЛТД" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 витрат на відрядження у розмірі 25840,84 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 14.08.2013 року в задоволенні позову відмовлено (а.с17-20).

Виходячі з наданих суду доказів ОСОБА_3 отримано кошти на відрядження в сумі 32000 грн., з них потрачено 6159,16 грн. та 11709,70 польських злотих, що відповідно до курсу НБУ (2,5242 грн. за один польський злотий на дату оформлення звіту) становить 29536.78 грн. Всього 35722,44 грн.

14 лютого 2012 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КзпП України з виплатою повного розрахунку по заробітній платі і компенсацію за невикористану щорічну відпустку (а.с.29).

Отже, під час звільнення позивача йому небуло виплачено сума добових в розмірі 3722,44 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у передбачені строки при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної в частині першій цієї статті компенсації зменшується на суму заробітної плати. Одержаної за новим місцем роботи (ст.117 КзпП України).

Представником позивача зазначено, що ОСОБА_3, працює але надати підтверджуючи документи вона немає можливості. Клопотань щодо отримання вказаних доказів не заявлено, що позбавляє можливість суду визначити період та розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується відшкодування моральної (немайнової) шкоди нанесеної відповідачем то, позивачем не було доведено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями їй заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, небуло надано доказів підтвердження цього.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.3,10,11,57-61,209,212,215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ "Європа-Транс ЛТД"(м.Івано-Франківськ вул.Промислова, 29/20 ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 іден.номер НОМЕР_1, прож.м.Фастів АДРЕСА_1 кошти в сумі 3722,44 грн.

Стягнути з ТОВ "Європа-Транс ЛТД" судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ Г.В.Соловей

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представник відповідача Зубко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" про стягнення невиплачених сум при розрахунку,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позов до відповідача про стягнення невиплачених сум при розрахунку посилаючись на те, що він перебував в трудових відносинах. 17 січня 2012 року за наказом директора ТОВ "Європа-Транс ЛТД" був відправлений у відрядження за кордон. На підставі видаткового касового ордеру одержав в бугалтерії підприємства аванс на відрядження в сумі 2500 грн. Згідно з подорожніми листами перебував у відрядженні за кордоном з 17.01.2012 року по 10.02.2012 року. Під час перебування транзитом на території Польші, поліцією країни було накладено штраф, за рух по території з просроченим дозволом на проїзд. Отримавши від відповідача дозвіл на проїзд по території Польщі та кошти, ним було сплачено вказаний штраф, після чого він повернувся на територію України.

При поверненні на підприємство ним було надано документи про понесені витрати в тому числі і про сплату штрафу в сумі 11709, 70 тисяч злотих. Даний документ відповідачем не було прийнято до звіту про використані кошти на відрядження, що послугувало з його сторони відмовитися від підписання звіту. 14.02.2012 року наказом директора позивача звільнено з роботи та проведено розрахунок але до розрахунку не включені добові на відрядження.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано і надані суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував і суду пояснив, що підприємство здійснило всі розрахунки з позивачем і заборгованності перед ним немає. Просить суд, відмовити в позові за його безпідставністю та необгрунтованністю.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, матеріалами справи встановлено, що на підставі наказу № 14-к від 10.01.2012 року ОСОБА_3 було прийнято до ТОВ "Європа-Транс ЛТД" на посаду водія автотранспортних засобів з виконанням функцій експедитора в департамент автомобільного транспорту на основне місце роботи з підписанням договору про повну матеріальну відповідальність (а.с. 10).

Згідно з наказом №09/ІФ від 17 січня 2012 року про відрядження позивача, для здійснення вантажних перевезень по Україні та за її межами, відряджено до країн Європи, про що він був ознайомлений (а.с11).

При відрядженні позивача у відрядження йому в бухгалтерії підприємства було видано згідно видаткового касового ордера № ЦО0225549 від 17.01.2012 року суму в 2500,00 грн., що не заперечується представником позивача.

Згідно до п.1.7 "Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон" добові витрати за час перебування у відрядженні відшкодовуються в межах граничних норм.

Відповідно до пп.1.7.140 Податкового Кодексу України до складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Відповідно до наказу №17/01-іф від 17.01.2012 року про нарахування добових ОСОБА_3 нараховано добові в розмірі 25,00 грн. за добу по території Україні та 247,68 грн. за кордоном (а.с.50).

Як вбачається з подорожнім листом № 841816 від 17.01.2012 року та міжнародними товарно-транспортними накладними серія А № 002617 від 19.01.2012 року та серія А № 001618 від 31.01.2012 року ОСОБА_3 перебував у відрядженні з 17.01.2012 року по 10.02.2012 рік (а.с.51-54, справа 2/381/738/13 а.с.23,24).

Відповідно до Інструкції про службові відрядження в межах України та закордон затверджено Наказом Міністерства Фінансів України 13.03.1998 року №59 ч.ІІ п.1.7 (б) якщо дата вибуття у відрядження до країн, з якими встановлено повний прикордонний митний контроль, або дата повернення з них не збігається з датами за відмітками контрольно-пропускних пунктів Прикордонних військ України в закордонному паспорті чи документі, що його замінює, то добові витрати за час проїзду територією України відшкодовуються відповідно до порядку, передбаченого для відрядження у межах України.

Так, позивач перебував у відрядженні за кордоном з 20.01.2012 року по 07.02.2012 року, 19 днів та по території України з 17.01.2012 року по 19.01.2012 року і з 08.02.2012 року по 10.02.2012 року, 6 днів, що підтверджують штампи митних органів в закордонному паспорті про перетин кордону.

Відповідно до пп.3 ч.2 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між сторонами при прийнятті ОСОБА_3 на роботу, позивач зобов'язаний скласти і подати в установлений термін у відповідній формі звітність про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей і грошових засобів.

Згідно вищевказаної Інструкції (п.1.15) після повернення з відрядження працівник зобов"язаний до закінчення третього банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження.

Разом із звітом про використання коштів, наданих на відрядження, подаються документи (в оргигіналі), що підтверджують вартість оплачених витрат.

Відповідно до звіту про використання коштів, який не був підписаний позивачем в зв"язку, як зазначив в своїх поясненнях його представник, з тим, що підприємство не взяло до звіту документи про сплату ОСОБА_3 штрафу накладеного поліцією Польщі за проїзд територією з документами, які втратили свою дію, наданих на відрядження від 14.02.2012 року ОСОБА_3 використав 6159,16 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в період перебування в Польщі згідно видаткових касових ордерів №ЦО0226116 від 01.02.2012 року, №ЦО0226117 від 02.02.2012 року та №ЦО0226118 від 03.02.2012 року отримав кошти в сумі 29500 грн.(а.с.13-15).

Разом з тим, 01.02.2012 року, прямуючи з вантажем з Бельгії до України по території Польщі, машину та вантаж було затримано поліцією Польщі за прострочений дозвіл проїзду по території Польщі та на нього накладено штраф, одночасно з направленням автомобіля до штрафного майданчика. Про даний факт ОСОБА_3 в телефонному режимі сповістив Службу руху. Після чого йому було направлено відповідний дозвіл терміном до 31.12.2012 року і надані вищевказані кошти для оплати штрафу, накладеного поліцією Польщі в сумі 11709,70 тисяч злотих (а.с.52-54 справа №2/381/738/13 а.с.57,58). Дані факти встановлено в рішенні Фастівського міськрайонного суду від 14.08.2013 року справа №2/381/738/13.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У разі неповернення працівником залишку коштів у визначений термін відповідна сума стягується з нього підприємством у встановленому чинним законодавством порядку (п.1.16 вищевказаної Інструкції).

ТОВ "Європа-Транс ЛТД" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 витрат на відрядження у розмірі 25840,84 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 14.08.2013 року в задоволенні позову відмовлено (а.с17-20).

Виходячі з наданих суду доказів ОСОБА_3 отримано кошти на відрядження в сумі 32000 грн., з них потрачено 6159,16 грн. та 11709,70 польських злотих, що відповідно до курсу НБУ (2,5242 грн. за один польський злотий на дату оформлення звіту) становить 29536.78 грн. Всього 35722,44 грн.

14 лютого 2012 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КзпП України з виплатою повного розрахунку по заробітній платі і компенсацію за невикористану щорічну відпустку (а.с.29).

Отже, під час звільнення позивача йому небуло виплачено сума добових в розмірі 3722,44 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у передбачені строки при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної в частині першій цієї статті компенсації зменшується на суму заробітної плати. Одержаної за новим місцем роботи (ст.117 КзпП України).

Представником позивача зазначено, що ОСОБА_3, працює але надати підтверджуючи документи вона немає можливості. Клопотань щодо отримання вказаних доказів не заявлено, що позбавляє можливість суду визначити період та розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується відшкодування моральної (немайнової) шкоди нанесеної відповідачем то, позивачем не було доведено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями їй заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, небуло надано доказів підтвердження цього.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.3,10,11,57-61,209,212,215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ "Європа-Транс ЛТД"(м.Івано-Франківськ вул.Промислова, 29/20 ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 іден.номер НОМЕР_1, прож.м.Фастів АДРЕСА_1 кошти в сумі 3722,44 грн.

Стягнути з ТОВ "Європа-Транс ЛТД" судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ Г.В.Соловей