АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5479/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3058/15Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Абрамова П.С., Акопян В.І.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» в особі представника Бабак Богдани Степанівни на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2015 року взадоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи в порядку регресу - відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» в особі представника Бабак Богдани Степанівни просить рішеннямісцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 12 червня 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту від 24.05.2013 року №8112 автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 (власник ОСОБА_5.) та застрахованого згідно Полісу серія АВ №9161827 в ВАТ НАСК «Оранта» транспортного засобу Daewoo Lanos д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2013 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адімністративні правопорушення в дорожньо-транспорній пригоді 12 червня 2013 року (а.с.15,16).

ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» сплатила страхове відшкодування на ремонт автомобіля НОМЕР_1 у розмірі 9865 грн., як було визначено розрахунком страхового відшкодування, проведеного ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на підставі рахунку-фактури ремонтної організації (а.с.14, 36).

26 листопада 2013 року Господарським судом м. Києва було ухвалено рішення, згідно якого ВАТ НАСК «Оранта» зобов'язана сплатити ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 8315,76 грн. (а.с.37-40).

13 лютого 2015 року ВАТ НАСК «Оранта» сплатила на користь ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» страхове відшкодування у розмірі 8315,76 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини по справі, прийшов до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Звертаючись з позовом до суду, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що після того, як 13 лютого 2015 року ВАТ НАСК «Оранта» сплатила на користь ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» страхове відшкодування у розмірі 8315,76 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, залишилася не відшкодованою сума сплаченого потерпілому страхового відшкодування, а тому винна в ДТП особа повинна відшкодувати позивачу 1549,24 гривень (9865 грн. 8315,76 грн. = 1549,24 гривень).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Таким чином, страховик відповідає за шкоду завдану страхувальником в межах визначеного розміру завданої шкоди з урахування зносу.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано норми ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Колегія суддів не бере до уваги ці доводи, оскільки норми ст. 1194 ЦК України, враховуючи встановлені фактичні обставини по справі, не поширюються на виниклі правовідносини щодо відшкодування шкоди страховику в порядку регресу та не можуть бути застосовані, так як регулюють вирішення спору між потерпілою особою та винуватцем у завданні шкоди.

Доводи апелянта про те, що розмір завданої шкоди з урахування зносу в сумі 9865 грн. вірно було визначено ПрАТ "Саламандра-Україна» не підлягають оцінці, оскільки відповідно до рішення господарського суду, яке набрало законної сили та носить преюдиційний характер, розмір шкоди, завданої діями ОСОБА_3 було визначено в сумі 8315,76 грн. та саме цей розмір було стягнуто із страхової компанії, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3

Так, із рішення Господарського суду м. Києва від 26.11.2013 року вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 9865 гривень, яке розраховано на підставі рахунку фактури ремонтної організації без врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. При цьому, судом було встановлено, що звітом №75/06/13 від 14.06.2013 року про оцінку вартості (розміру) збитків, причинених пошкодженням транспортного засобу встановлена вартість відновлювального ремонту наземного транспортного засобу автомобіля Toyota Prado, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 8315,76 грн.

Обставини, які встановлені при розгляді інших справ та які стосуються предмету спору, не підлягають додатковому доказуванню (ч.3 ст. 61 ЦПК України).

Рішення суду, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян. Ігнорування рішень судових інстанцій, які мають преюдиційне значення є неприпустимим та порушує принцип обов'язковості судових рішень.

Колегія суддів, враховуючи фактичні обставини по справі, вважає, що вимоги про стягнення з відповідача розміру сплаченого потерпілому страхового відшкодування поза встановлених судовим рішенням меж розміру завданих збитків з урахуванням зносу є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності. Оцінка доказів судом проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що пред'являючи позов до суду позивач назву позовної заяви виклав в наступній редакції: «про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП та франшизи в порядку регресу». Разом з тим, позовна вимога про стягнення франшизи фактично не заявлялася, будь-яке обґрунтування такої вимоги із зазначенням відповідних доказів в позовній заяві відсутнє. Так само, відсутнє посилання позивача на норми матеріального права, які регулюють вирішення такої позовної вимоги та з прохальної частини позовної заяви не вбачається вимога про стягнення франшизи. Таким чином, колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення франшизи позивачем не заявлялася та відповідно не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» в особі представника Бабак Богдани Степанівни - відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) П.С.Абрамов

(підпис) В.І.Акопян

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін