АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1303/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представника ПАТ "Універсал Банк" Панькова О.П., представника ОСОБА_2, ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ "Універсал Банк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 вересня 2015 року позов ПАТ "Універсал Банк" залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ "Універсал Банк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що висновок суду про припинення іпотеки не відповідає обставинам справи і вимогам закону. Наголошує на тому, що мала місце тільки реконструкція та зміна цільового призначення квартир, які є предметом договорів іпотеки, а не втрата майна чи створення нового майна, як зазначено в судовому рішенні.

Крім того, судом залишено поза увагою неодноразові посилання апелянта про те, що всі реконструкції та зміни цільового призначення квартир були проведені відповідачем без погодження з Банком, що є порушенням п. 2.4.9. договорів іпотеки від 29.02.2008 року та 22.09.2008 року.

Вказує на те, що Закон України "Про іпотеку" не містить положення про обов'язковість повторної державної реєстрації іпотеки у разі зміни цільового призначення або реконструкції майна.

У судовому засіданні представник ПАТ "Універсал Банк" Паньков О.П. підтримав апеляційну скаргу Банку, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 повторно не з'явились у судове засідання. Про час і місце його повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3-ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнала і пояснила, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просила відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ПАТ "Універсал Банк" слід задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що приміщення, щодо яких заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, не ідентифікуються відповідно до договорів іпотеки від 29.02.2008 року та 22.09.2008 року.

Крім того, судом роз'яснено право позивача на оскарження рішень органу місцевого самоврядування про надання дозволу без згоди іпотекодавця на реконструкцію та оформлення права власності за ОСОБА_2 в 2008 та 2012 році на новостворене майно-нежитлові приміщення та право на звернення до суду з вимогою про встановлення іпотеки щодо спірного майна за рішенням суду, в порядку ст. 3, ч. 1 Закону України "Про іпотеку".

Колегія вважає, що з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає встановленим обставинам і вимогам закону.

Судом установлено, що 29 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк"(надалі-Банк) та ОСОБА_2(надалі-Позичальник) укладено кредитний договір № 022-2008-496 з Додатками №1, № 2, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надавати Позичальнику кредитні послуги в сумі 247 000 доларів США з терміном їх поверненням до 10.02.2038 року (а.с. 10-21, т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 29 лютого 2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" (надалі-іпотекодержатель) та ОСОБА_2(надалі-іпотекодавець), укладено договори іпотеки, відповідно до умов яких іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно (далі - Предмет іпотеки), а саме:

-трикімнатну квартиру, заг. площ. 64,9 кв.м., жит. площ. 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22-25, т.1);

-трикімнатну квартиру, заг. площ. 64,4 кв.м., жит. площ. 38,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.26-29, т.1).

Вищевказані договори посвідчені приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстровані в реєстрі за № 962, № 964.

22 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 (надалі-Позичальник) укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL9234, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надавати Позичальнику кредитні послуги у вигляді кредитної лінії в межах ліміту, що становив 160 000 дол. США терміном повернення коштів до 01 вересня 2033 року (а.с. 34-40, т. 1).

На виконання Генерального договору, а також додаткових угод, Банком надано Позичальнику кредитні кошти в межах ліміту на підставі:

-додаткової угоди № ВL9234/К-1 від 22.09.2008 року та додаткової угоди №1 від 26.01.09 року - 100 000 дол. США;

-додаткової угоди № ВL9247/К-2 від 22.09.2008 року - 60 000 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним генеральним договором № ВL9234 від 22.09.2008 року між Банком та ОСОБА_2 (надалі-іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку квартиру НОМЕР_3, загальною площею 86,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 42-45, т. 1).

Вищевказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 6035.

ОСОБА_2 належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань за цими договорами.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06 лютого 2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 022-2008-496 від 29.02.2008 року та додатковими угодами до нього в сумі 2 078 130 грн. 92 коп. (а.с. 30-33, т.1).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 червня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" стягнуто заборгованість за генеральним договором № ВL9234 від 22.09.2008 року в сумі 1 525 122 грн. 80 коп. (а.с. 46-47, т. 1).

Рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1816 від 28.11.2007 року та № 1438 від липня 2008 року ОСОБА_2 надано дозвіл на реконструкцію квартир № НОМЕР_4, НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 та НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 під промтоварні магазини з влаштуванням окремого входу (а.с. 43, 45, т. 2).

На підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 19.12.2008 року № 2564 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.02.2009 року, а саме: приміщення промтоварного магазину заг. площею 86, 4 кв.м., яке знаходиться за адресою: по АДРЕСА_3 (а.с. 134, т. 2).

Згідно з інформаційними довідками з реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 від 31.10.2014 року 16 листопада 2012 року внесено запис про закриття записів щодо права власності за ОСОБА_2 на житлові приміщення квартир № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 (а.с. 3-10, т. 2).

Вищевказане здійснено на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1200 від 25.07.2012 року.

В Державному реєстрі іпотек відсутні записи щодо наявності обтяження іпотекою спірних нежитлових приміщень магазинів № НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, та НОМЕР_3 по АДРЕСА_2.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 травня 2013 року у цивільній справі за № 607/7386/13-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.

Поділено спільне сумісне майно подружжя. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину нежитлових приміщень, приміщень промтоварних магазинів, а саме:

-приміщення № НОМЕР_4, заг.площ. 134,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, м. Тернопіль;

-приміщення НОМЕР_3, заг.площ. 86, 4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 56-57, т. 2).

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку зареєструвала право власності на вищевказане майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 (а.с. 59, 61 т. 2).

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст.ст. 598, ч.1; 599; 629 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Згідно з п. 2.4.9 договорів іпотеки від 29.02.2008 року та від 22.09.2008 року іпотекодавець зобов'язаний не здійснювати реконструкцію предмета іпотеки без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя.

Пунктом 2.4.15 договору іпотеки від 22.09.2008 року передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний після завершення реконструкції предмету іпотеки та введення його в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства України, в 30 денний строк з моменту введення в експлуатацію предмету іпотеки отримати нові документи, що посвідчують право власності іпотекодавця на предмет іпотеки після завершення реконструкції, зареєструвати таке право власності у відповідних органах та в 30 денний строк з моменту проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки надати копії документів, що посвідчуватимуть право власності іпотекодавця на предмет іпотеки після завершення реконструкції та укласти додатковий договір до цього Договору щодо зміни назви та складу предмету іпотеки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вищезгаданих умов договорів іпотеки іпотекодавець-відповідач ОСОБА_2 не виконав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проведено реконструкцію квартир № НОМЕР_4, НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 та НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 під промтоварні магазини з влаштуванням окремого входу без отримання попереднього дозволу іпотекодержателя та без укладення додаткових договорів щодо зміни назви та складу предмету іпотеки.

Крім того, відповідач у встановленому законом порядку отримав нові документи, що посвідчують право власності на предмет іпотеки, а саме: на приміщення промтоварних магазинів № НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, та НОМЕР_3 по АДРЕСА_2, та зареєстрував їх в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в зв'язку з неукладенням додаткових договорів до договорів іпотеки щодо зміни назви та складу предмету іпотеки неможливо ідентифікувати приміщення, щодо яких заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положення ст. 17 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що іпотека припиняється у разі:

-припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

-реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

-набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

-визнання іпотечного договору недійсним;

-знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її;

-з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Суд прийшов до помилкового висновку про те, що з моменту внесення до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно запису про закриття відомостей про право власності за ОСОБА_2 на передані в іпотеку банку житлові приміщення, обтяження іпотекою даних приміщень є припиненим, внаслідок їх втрати.

Згідно із ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 02.07.1976 "Про судову практику в справах про знищення та пошкодження державного чи колективного майна шляхом підпалу або внаслідок порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки" (в редакції постанови Пленуму від 3 березня 2000 р. № 3 ( v0003700-00 ) визначено, що знищення державного або колективного майна - це приведення його у повну непридатність до використання за цільовим призначенням. Внаслідок знищення майно перестає існувати або повністю втрачає свою цінність.

Згідно з умовами п.1.5 вищезгаданих договорів іпотеки іпотека розповсюджується на всі приналежності предмету іпотеки та на всі невід'ємні від нього поліпшення, складові частини. Усі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо автоматично стають предметом договору-предметом іпотеки і не потребують внесення змін до договору.

Як на одну з підстав відмови в позові суд зіслався на те, що нежитлові приміщення є новоствореним майном, а тому не можуть ідентифікуватися з житловими приміщеннями, переданим в іпотеку. При цьому судом не було враховано, що новоствореним об'єктом нерухомості може вважатись виключно такий, що був створений без прив'язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, неможливо визнати новоствореним нерухомим майном об'єкт нерухомого майна, яким є вже існуючий об'єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами. У даному випадку ні будівництва, ні створення майна в іншій спосіб не було: об'єкт нерухомого майна перейшов з житлового фонду до нежитлового.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми законодавства та умови договорів іпотеки, колегія приходить до висновку про здійснення іпотекодавцем реконструкції без згоди іпотекодержателя предметів іпотеки, а не їх знищення чи створення нового майна.

Матеріали справи містять докази реєстрації за відповідачами права власності на нерухоме майно, що знаходиться за однією й тією ж адресою, як на час укладення іпотечних договорів так і після завершення його реконструкції.

Колегія вважає, що відсутні підстави для припинення іпотеки, передбачені статтею 17 ЗУ "Про іпотеку". Таким чином, іпотека на вищевказані спірні приміщення не припинилася, а продовжує діяти.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Виходячи з наведеного, перехід права власності на ? частину предметів іпотеки від іпотекодавця до його дружини-відповідачки по справі ОСОБА_3 не припинив іпотеки на частину переданого їй майна на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 травня 2013 року про поділ майна подружжя. Відповідачка ОСОБА_3, до якої перейшло право власності на ? частину спірних предметів іпотеки набула статусу іпотекодавця з усіма правами й обов'язками за іпотечними договорами у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмети іпотеки.

Крім того, суд, зіславшись на роз'яснення, викладені в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", дійшов висновку про недопустимість стягнення з боржника ОСОБА_2 подвійної суми боргу шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, оскільки наявними попередніми рішеннями суду з нього вже була стягнута заборгованість за кредитними договорами.

Зроблений судом висновок є неправильним тлумаченням вищезгаданих роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року щодо виключного права позивача обирати спосіб судового захисту, передбаченого законом або договором, у тому числі, й шляхом стягнення заборгованості за кредитом та шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за винятком одночасного заявлення відповідних вимог у разі, коли позичальник не є відмінним від особи іпотекодавця ( майнового поручителя).

У зв'язку з тим, що стягнення з відповідача ОСОБА_2 кредитної заборгованості відбулось за рішеннями суду раніше, на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена, наступне звернення з позовом до іпотекодавця ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмети іпотеки не є вимогою про стягнення подвійної суми боргу.

Сама по собі наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13).

Таким чином, суд, ухвалюючи рішення, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309, ч.1, п.п. 3,4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про задоволення позову ПАТ "Універсал Банк".

У разі задоволення позову резолютивна частина рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Колегія визначає початкову вартість майна на підставі висновків про вартість майна, зроблених ПП "Консалтингова компанія "Капітал", які подані суду відповідачами.

Даними висновками визначена вартість приміщення промтоварного магазину площею 86,4 кв.м, розташованого по АДРЕСА_3 у розмірі 1 233 580 грн.

Вартість приміщення промтоварного магазину площею 134,5 кв.м, розташованого по АДРЕСА_2 становить 1 920 330 грн.

Подані представником позивача висновки про вартість іпотечного майна колегія не бере до уваги, оскільки в них об'єктами оцінки є жилі приміщення.

Колегія не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо встановленого рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2015 року, яке набрало законної сили 28.09.2015 року, факту відсутності в іпотекодержателя будь-яких прав на спірні нежилі приміщення, оскільки згадане рішення набрало законної сили після ухвалення Тернопільським міськрайонним судом рішення по даній справі, а тому воно не мало преюдиціального значення для цієї справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати, які складаються з 4287 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, 1705 грн.20 коп. сплаченого судового збору за подання позову, збільшення позовних вимог та забезпечення позову в суді першої інстанції на загальну суму 5992 грн.60 коп., підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках з кожного по 2996 грн.30 коп. на користь позивача ПАТ "Універсал Банк".

На підставі ст.ст. 349, 598, 599, 629 ЦК України, ст.ст. 17, 23, 33 ЗУ "Про іпотеку" та, керуючись ст.ст. 307, ч.1, п.2; 309,ч.1,п.п.3,4; 313; 314; 316; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ "Універсал Банк" задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 вересня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Визнати предметом іпотеки приміщення промтоварного магазину № НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, загальною площею 134,5 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати предметом іпотеки приміщення промтоварного магазину НОМЕР_3 по АДРЕСА_3, загальною площею 86,4 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Звернути стягнення на предмет іпотеки-приміщення промтоварного магазину № НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, загальною площею 134,5 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу 1 920 330 ( один мільйон дев'ятсот двадцять тисяч триста тридцять) гривень на погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (04114,м.Київ, вул Автозаводська, 54/19, р/р 2428, МФО 322001, ) за Кредитним договором № 022-2008-496 від 29 лютого 2008 року в розмірі 2 077 663 (два мільйони сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят три) гривні 59 копійок, з яких: 1 936 168 грн.92 коп.- заборгованість із суми кредиту; 997 грн.56 коп.- прострочена заборгованість із суми кредиту; 140 497 грн.- заборгованість з відсотків.

Звернути стягнення на предмет іпотеки-приміщення промтоварного магазину НОМЕР_3 по АДРЕСА_3, загальною площею 86,4 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу 1 233 580 (один мільйон двісті тридцять три тисячі п'ятсот вісімдесят) гривень на погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (04114,м.Київ, вул Автозаводська, 54/19, р/р 2428, МФО 322001, ) в розмірі 1 525 122 (один мільйон п'ятсот двадцять п'ять тисяч сто двадцять дві) гривні 80 копійок, з яких: за договором № ВL9234/К-1 від 22.09.2008 року 788 564 грн.98 коп.-заборгованість із суми кредиту; 1001 грн.95 коп- прострочена заборгованість із суми кредиту; 152 371 грн.06 коп.-заборгованість з відсотків; за договором № ВL9247/К-1 від 22.09.2008 року 471 896 грн. 99 коп.- заборгованість із суми кредиту; 1035 грн.91 коп.- прострочена заборгованість із суми кредиту; 110 251 грн.94 коп.- заборгованість з відсотків.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" сплачені судові витрати в розмірі 5992 грн.60 коп. (4287 грн. 40 коп.- сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, 1705 грн.20 коп.- сплачений судовий збір за подання позову, збільшення позовних вимог та забезпечення позову в суді першої інстанції) по 2996 грн.30 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько