Справа № 462/3201/14 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/6908/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2, поданої в інтересах ОСОБА_3, про відстрочку виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17.04.2015 року у справі №462/3201/14ц - відмовлено.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відстрочити виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди на два місяці. Вважає, що порушені норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги долучену до матеріалів справи виписку з медичної картки хворого, видану Мостиською КЦРЛ про те, що ОСОБА_3 в 2013 році переніс складну операцію на серце, а також хворіє на діабет та перебуває на диспансерному обліку у кардіолога та ендокринолога. Крім цього, ОСОБА_3 просив відстрочити виконання рішення суду на незначний термін, а саме на два місяці. Також, судом, взявши до уваги позицію представника відповідача про те, що ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю, не з'ясовано його доходів від такої діяльності.

У судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явились причин неявки не повідомили. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17.04.2015 року виходив з того, що ОСОБА_3 дійсно є інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку у кардіолога і ендокринолога, однак заявником не надано суду доказів на підтвердження доводів про те, що стан здоров'я ОСОБА_3 погіршився на даний час і не представлено підтвердження витрат на ліки. Крім цього, ОСОБА_3 зареєстрований підприємцем та його діяльність не припинена. Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження майнового стану і розміру доходів ОСОБА_3 Тому суд вважав, що наведені заявником обставини не є тими винятковими обставинами в розумінні вимог ст. 373 ЦПК України, що дають підстави для відстрочки виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам, що мають значення для справи.

Однією із основних засад судочинства, згідно із ст. 129 Конституції України є обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Також, відповідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Також, згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зважаючи на вказані норми закону та їх роз'яснення слід зробити висновок про те, що підставами для відстрочення виконання рішення суду можуть бути виняткові, особливі випадки, що утруднюють або виключають його виконання.

Таких заявником, відповідачем по справі, з якого за рішенням суду підлягає стягнення на користь позивача 4403,39 грн., - не наведено.

З доданого заявником пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_1 вбачається, що інвалідом другої групи заявник визнаний задовго до ухвалення рішення та набрання законної сили та навіть до подання позову у справі (а саме таке посвідчення видано 7.03.2014 року (а.с. 185).

Аналогічно з виписки із медичної карти амбулаторного хворого, що була додана на підтвердження вимог заяви та змісту самої заяви вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у кардіолога та ендокринолога з приводу захворювань, що виникли у нього у 2013 та 2014 роках (а.с. 195).

Зважаючи на вказане жодних істотних, особливих чи виняткових обставин, що виникли б після ухвалення судового рішення та унеможливлювали чи ускладнювали б його виконання і, також, свідчили б про необхідність відстрочення його виконання заявником, - немає та заявником про такі не вказано.

Враховуючи наведене доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та такі слід визнати безпідставними, а саму скаргу відхилити, оскаржувану ж ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4.ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 16 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник