УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфатрейд», ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про повернення кредитних коштів та сплату відсотків та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альфатрейд», про визнання поруки припиненою та частково недійсними договорів,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ПАТ «Златобанк» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із ТОВ «Альфатрейд», ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на свою користь кредитну заборгованість яка становить 399 951 грн 52 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 грудня 2011 року між банком та ТОВ «Гранд-Дистрибюшн» було укладено кредитний договір відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 500 тис. грн, строком повернення до 28 грудня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 27,00 % річних.

28 грудня 2012 року між ТОВ «ТРМ Дистрибюшн», яке є правонаступником ТОВ «Гранд-Дистрибюшн», ТОВ «АльфаТрейд» та банком було укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні.

28 грудня 2012 року між банком, ТОВ «ТРМ Дистрибюшн» та ТОВ «АльфаТрейд» укладено додатковий договір до кредитного договору за умовами якого в преамбулу кредитного договору внесено зміни та викладено її у новій редакції. Згідно внесених змін в преамбулі кредитного договору позичальником є ТОВ «АльфаТрейд», а також змінено максимальний ліміт заборгованості по кредитному договору і встановлений в сумі 380 тис. грн, строк повернення кредитних коштів встановлено до 27 грудня 2013 року включно.

Для забезпечення виконання кредитного договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 29 грудня 2011 року.

Крім того, для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 28 грудня 2012 року було також укладено договір поруки і з ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що ТОВ «АльфаТрейд» неналежно виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не сплачує у встановлені строки відсотки за користування кредитними коштами, утворилась заборгованість, яку у добровільному порядку не погашає, через, що банк був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому, посилаючись на положення ч. 1 ст. 523 та ч.ч. 1, 3 ст. 559 ЦК України, просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсними пункт 2.1.1. (д) застереження перше та пункт 2.4 договору поруки від 29 грудня 2011 року укладеного між ним та банком, а також визнати недійсним пункту 1.7 договору про заміну боржника у зобов'язані (переведення боргу) від 28 грудня 2012 року в частині визначення забезпечення зобов'язань договором поруки від 29 грудня 2011 року ОСОБА_2 та визнати припиненою поруку ОСОБА_2, оскільки він не поручався за нового боржника у кредитному зобов'язанні. Крім того посилається на те, що умови договору поруки, договору про заміну сторони у зобов'язанні суперечать положенням чинного законодавства в частині надання умовної згоди на збільшення розміру забезпеченого зобов'язання.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року, задоволено позовні вимоги ПАТ «Златобанк». Стягнуто солідарно з ТОВ «Альфатрейд», ОСОБА_4, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 29 грудня 2011 в сумі 399 951 грн 52 коп. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку залишити без задоволення, а зустрічні позовні вимоги - задовольнити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог банку, оскільки боржник отримавши від банку кошти у кредит, свої зобов'язання зі сплати процентів за користування грошима не виконує, а тому судом правильно застосовано при вирішенні вказаного спору вимоги ст. 526 ЦК України, зазначивши про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а поручителі повинні нести цивільно-правову відповідальність за порушення кредитором взятих на себе зобов'язань, при цьому суд дійшов обґрунтованого висновку, щодо відсутності правових підстав для застосування положень ст. 559 ЦК України.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій вірно враховано положення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфатрейд», ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про повернення кредитних коштів та сплату відсотків та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альфатрейд», про визнання поруки припиненою та частково недійсними договорів.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук