Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 337/7898/14-ц Головуючий у 1 інстанції Курбатова О.М.
Провадження №22-ц/778/2992/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Гончар М.С.

Суддів: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_2.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1», Департаменту освіти та науки Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа : директор комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» ОСОБА_4 про скасування наказів, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу , відшкодування моральної шкоди,визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду судом справи уточнила, до КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1», Департаменту освіти та науки Запорізької обласної державної адміністрації про скасування наказів, поновлення на роботі,визнання дій неправомірними ,стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що з 01 вересня 1982 року вона працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» Запорізької обласної ради.

Наказом директора № 224-К від 17 листопада 2014 року позивачці було оголошено догану за невиконання пунктів посадової інструкції та Правил внутрішнього трудового розпорядку.

19 листопада 2014 року у звязку з систематичним невиконанням обовязків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, без поважних причин на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України наказом директора школи № 225-К позивачку було звільнено із займаної посади.

На підставі викладеного, посилаючись на незаконність вказаних наказів та порушення порядку накладення на неї дисциплінарного стягнення, позивачка просила суд визнати незаконними наказ № 224-К від 17 листопада 2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, наказ № 225-К від 19 листопада 2014 року про її звільнення з посади заступника директора з навчально-виховної роботи ,поновити її на цій посаді ,стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу , стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.; визнати неправомірними дії КЗ „Запорізька загальноосвітня школа-інтернат № 1" Запорізької обласної ради у перешкоджанні їй здійснення педагогічної діяльності відповідно до педагогічного навантаження на 2014-2015 навчальний рік.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2015 року залучено до участі у справі третю особу директора КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» ОСОБА_4

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання третя особа ОСОБА_4 не з»явилась, повідомлена судом про час і місце розгляду справи,про що свідчить її розписка про отримання повістки суду(а.с.149),причини своєї неявки суду не повідомила.

Відповідач КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» письмово надав судовій колегії клопотання ,яке підтримав у судовому засіданні представник відповідача, про відкладення розгляду справи через хворобу директора ОСОБА_4,надавши медичну довідку ТОВ «Вітацентр» про ушкодження у гр..ОСОБА_4. медіального меніску правого колінного суглобу.

Заслухавши думку учасників судового процесу,колегія суддів відхилила заявлене клопотання,виходячи із того,що представник відповідача КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» ,який захищає його інтереси, бере участь у даному судовому засіданні,сама третя особа не зверталась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи,а надана відповідачем КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» медична довідка не містить у собі відомостей про дату її видачі і хворобливий стан ОСОБА_4 на день розгляду судом справи.

Судовою колегією також відхилено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи-Запорізьку обласну раду,оскільки згідно до ст.36 ЦПК України це питання вирішується судом першої інстанції і виходить за межі компетенції апеляційного суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню ,виходячи із наступного.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно до вимог ч.1ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається,що з 01 вересеня 1982 року позивачка ОСОБА_3 працювала у КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» Запорізької обласної ради на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи.

Наказом директора № 224-К від 17 листопада 2014 року позивачці було оголошено догану за невиконання пунктів посадової інструкції та Правил внутрішнього трудового розпорядку.

19 листопада 2014 року у звязку з систематичним невиконанням обовязків, покладених трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, без поважних причин на підставі п. 3ч.1 ст. 40 КЗпП України наказом директора школи № 225-К позивачку було звільнено із займаної посади(а.с.6, 9-10 т.1).

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того,що у відповідності до вимог закону наказом №224-К від 17.11.2014р. вона була обґрунтовано притягнута спочатку до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за численні порушення нормативних документів щодо складання розкладу навчальних занять ,а 19.11.2014року за неналежне виконання роботи по заміні уроків та за неналежний контроль за правильним веденням вчителями класних журналів і систематичне невиконання без поважних причин своїх трудових обов»язків звільнена з роботи на підставі п. 3ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Висновки суду першої інстанції судова колегія вважає такими,що не відповідають здобутим доказам ,яким не надано судом належної оцінки, і вимогам закону.

Згідно до п.1,1;1.2;1.3;1.4 Статуту комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1» Запорізької обласної ради ,затвердженого рішенням Запорізької обласної ради №44 від 30.05.2013р. і зареєстрованого державним реєстратором 25.06.2013р.(а.с.60),виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.73) КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» є комунальним спеціальним загальноосвітнім навчальним закладом 1-Ш ступенів,підзвітним,підконтрольним та підпорядкованим Запорізькій обласній раді-Уповноваженому органу- та за галузевою спрямованістю підвідомчим Департаменту освіти та науки,молоді та спорту Запорізької обласної державної адміністрації, є юридичною особою,яка має відокремлене майно,самостійний баланс,рахунки в установах банків.

Згідно до вимог ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999року трудові відносини в системі загальної освіти регулюються законодавством України про працю, законом України «Про освіту»,цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до вимог ч.1 ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

За вимогами п.3 ч.1ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

Згідно до вимог ч.2 ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників даржавного та комунального загально-освітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу.

Відповідно до п.92,п.93 Положення про загальноосвітній навчальний заклад,затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27 серпня 2010року №778,керівництво закладом здійснює його директор. Керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Заперечуючи проти позовних вимог і апеляційної скарги, відповідач посилався на те,що керівник навчального закладу ОСОБА_4,притягуючи позивачку до дисциплінарної відповідальності і звільняючи її з роботи, діяла в межах своєї компетенції і у відповідності до вимог закону,оскільки повноваження директора щодо звільнення з роботи заступника директора передбачені Статутом КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» і контрактом,укладеним Запорізькою обласною радою як органом управління, і керівником комунального закладу.

Між тим пунктом 4.5 Статуту КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1»-,який містить у собі перелік повноважень директора Закладу , передбачено право директора ,зокрема, здійснювати керівництво педагогічним колективом,забезпечувати раціональний добір і розстановку кадрів,розробляти структуру і штатний розпис Закладу,які подаються на затвердження Департаменту,розподіляти обов»язки між своїми заступниками і не передбачено право директора закладу на звільнення з роботи заступника директора або притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно контракту ,укладеного Запорізькою обласною радою як органом управління з керівником комунального закладу ОСОБА_4 Л.Д.01.11.2013р.(а.с.79 т.1) керівник здійснює керівництво закладом відповідно до чинного законодавства України,зокрема,Закону України «Про загальну середню освіту», Закону України «Про освіту»,Положення про загальноосвітній навчальний заклад(п.1.3).

Наведеними Законами України, Положенням,контрактом не передбачено право директора закладу прийняття на роботу і звільнення з роботи заступника директора. Правом директора є здійснення подання відповідному органу управління освітою про призначення на посаду та звільнення з посади заступника директора.

Посилання відповідача на п 2.2, п.2.7 Контракту з директором(а.с.79-80 т.1) щодо права директора приймати на роботу та звільняти працівників,що на думку представника відповідача стосується і заступника директора, є неспроможними,оскільки порядок звільнення з роботи заступника директора врегульовано спеціальними законами України,якими директор зобов»язаний керуватись у відповідносиі до п. 1.3 Контракту, а контрактом передбачено загальне право приймати та звільняти інших працівників.

Таким чином з урахуванням зазначених вище ч.1ст.147-1 ,ч.1ст.40 КЗпП України,ст.26 Закону України від 13.05.1999р.»Про загальну середню освіту»,Положення про загальноосвітній навчальний заклад, судова колегія приходить до висновку,що оспорювані накази про притягнення позивачки ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності і про її звільнення з роботи здійснені з порушенням вимог закону щодо цих питань ,видані директором КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» Запорізької обласної ради з перевищенням своїх повноважень,а тому є незаконними,підлягають скасуванню, а позивачка поновленню на робті у язв»язку із незаконним її звільненням.

Суд першої інстанції ,порушивши процесуальний закон не надавши належної оцінки доказам у справі- наказам директора №224-К від 17.11.2014р, №225-К від 19.11.2014р.,Статуту навчального закладу,Контракту з директором комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1», іншим доказам у справі,не застосувавши наведені вище норми матеріального закону,які підлягають застосуванню у даному спорі,неправильно вирішив справу,постановив незаконне і необґрунтоване рішення,яке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення,яким позовні вимоги ОСОБА_3 про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності , про звільнення з роботи і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу належить задовольнити.

Згідно з вимогами ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом,який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган,який розглядає трудовий спір,одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього щаробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи,але не більше як за один рік.

Згідно наданих відповідачем суду даних про середню заробітну плату позивачки №51 від 21.01.2015р.(а.с.208,209) її середньоденна заробітна плата складає 265гр.44коп. За період з 19.11.2014р. по 26.08.2015р. за 190 робочих днів середній заробіток дорівнює: 265,44 х 190 = 50433гр.60коп.,який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій комунального закладу школи-інтернат №1 у перешкоджанні здійснення позивачкою педагогічної діяльності відповідно до навантаження на 2014-2015 навчальний рік,оскільки у порушення ч. 3 ст. 10 ЦПК України позивачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог в цій частині.

Виходячи із засад розумності,виваженості і справедливості,з урахуванням того,що позовні вимоги задоволені частково, а також того,що самий по собі факт задоволення позовних вимог про поновлення на роботі вже є моральною сатисфакцією для позивачки,судова колегія вважає достатньою моральною компенсацією стягнення з відповідача на її користь 500 гривень.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконними і скасувати накази директора комунального навчального закладу «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат №1» Запорізької обласної ради: №224-К від 17.11.2014р.про оголошення ОСОБА_3 догани; № 225-К від 19.11.2014р. про звільнення ОСОБА_3 з роботи на підставі п.3)ч.1 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи комунального закладу «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат №1» Запорізької обласної ради.

Стягнути з комунального закладу «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат №1» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 50433гр.60коп.(п»ятдесят тисяч чотириста тридцять три гривні) з відповідним відрахуванням передбачених законом платежів і зборів, а також у відшкодування моральної шкоди 500гр.00коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з комунального закладу «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат №1» Запорізької обласної ради на користь держави судовий збір в сумі 4981гр.00коп.

Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 і стягнення середнього заробітку у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: