АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2787/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, мотивуючи тим, що 25.08.2013 року між сторонами було укладено договір позики. За умовами договору позивач зобовязався передати, а відповідач прийняти у власність і своєчасно повернути (до 1.10.2013 року) грошові кошти в розмірі 3736734 грн., що на дату укладання договору було еквівалентом 458495 доларів США. У визначений строк відповідач кошти не повернув. Просив суд стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму боргу за позикою 11442292 грн, інфляційне збільшення 1128493 грн. 67коп., 3% річних 152950 грн. 15коп., проценти за користування позикою -516914 грн. 82 коп та судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 борг за договором про надання позики від 25.08.2013 року в сумі 3736734 грн. 00коп., 3% річних 148957 грн 50 коп, інфляційні 1127057 грн 81 коп, судовий збір в розмірі 3654 грн 00 коп, а всього 5016403 грн 31 коп (пять мільйонів шістнадцять тисяч чотириста три грн 50 коп).

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року доповнено рішення від 18 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 проценти за користування грошовими коштами в розмірі 516914 грн 82 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення змінити та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором про надання позики від 23.08.2013 року в розмірі 11442292 грн, 3 % річних в сумі 148 957, 50 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 1 127 057, 81 грн, судовий збір в розмірі 10 353 грн, а всього - 12 728 660,31 грн. Правовою підставою такого рішення вказує на ст. 533 ЦК України, згідно якої борг підлягає стягненню у гривнях України, але з таким розрахунком, щоб сума у гривнях відповідала сумі у 458495 доларів США по курсу валют на час подачі позову.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши сторони та доповідача, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню по наступним мотивам.

Судом встановлені наступні обставини: 25.08.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання позики, оригінал якого досліджувався під час розгляду справи. За умовами договору п.1.1 ОСОБА_6 зобовязався передати, а ОСОБА_7 прийняти у власність і своєчасно повернути грошові кошти в розмірі 3736734грн, що на день підписання договору було еквівалентом 458495 доларів США. Пунктом 2.3 договору позики визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк до 01.10.2013р. У визначений строк відповідач кошти позивачеві не повернув. Оскільки гроші відповідач отримав у національній валюті України гривні, то повернення позики має відбуватись у тій же валюті, і суд стягнув таку ж суму у гривнях, які відповідач отримав.

Колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування чи зміни рішення.

Із аналізу диспозиції ч. 2 ст. 533 ЦК України та судової практики по її застосуванню, вбачається, що виконання грошового зобовязання у гривнях у еквіваленті до будь-якої іноземної валюти по курсу валют на день платежу можливе у випадку, якщо це передбачено у зобовязанні.

ОСОБА_6 предявив позов з мотивів невиконання ОСОБА_7 зобовязання встановленого п. 2.3 договору про надання позики від 25.08.2013 року укладеного між ними а.с. 4. Відповідно до цього пункту поверненню у строк до 1.10.2015 року підлягає сума позики.

Сума позики у п. 2.3. договору не вказана, але із пояснень представників сторін вбачається, що вона встановлена п. 1.1 договору, а її отримання підтверджено розпискою боржника ОСОБА_8

Як вбачається із змісту п. 1.1 договору про надання позики від 25.08.2013 року ОСОБА_6 передає, а ОСОБА_8 приймає грошові кошти в сумі 3736734 грн, що є еквівалентом 458495 доларів США виходячи із встановленого Національним банком України курсу на день підписання цього договору 1 долар США дорівнює 8,15 грн.

Із змісту розписки про отримання позики на а.с.5 вбачається, що громадянин України ОСОБА_8 отримав від громадянина України ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 3736734 грн, що є еквівалентом 458495 доларів США.

Розписка про отримання коштів та умови п. 1.1 договору від 25.08.2013 року, в яких вказано еквівалент позики у доларах США, не є зобовязання боржника про повернення коштів, а є належними та допустимими доказами отримання позичальником суми позики у гривнях України.

Зобовязання про повернення позики, яке встановлене п. 2.3 договору, не містить визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, отже суд першої інстанції обґрунтовано не застосував вимоги ч. 2 ст. 533 ЦК України до існуючих між сторонами правовідносин.

Керуючись 533 ЦК України, ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення ухвали та можуть бути оскаржені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :