АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4400/15 Головуючий 1 інстанції Оксененко В.А.
Справа № 643/3796/15 Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: надання послуг.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

суддів - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

при секретарях - Огарьовій О.В. Калюжній Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального спеціалізованого підприємства «Харківміськліфт» в особі представника Годіна Віталія Вадимовича на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року по справі за позовом Комунального спеціалізованого підприємства «Харківміськліфт» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року КСП "Харківміськліфт" звернулися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; вказавши в обґрунтування наступне.

Відповідачка зареєстрована в АДРЕСА_1. В порушення діючого закону, відповідачка не сплачує послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого, утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01.03.2007 р. по 31.05.2010 р. в сумі 357 гр. коп., що і просять стягнути.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року у задоволенні позову КСП "Харківміськліфт" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції КСП "Харківміськліфт" подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказують, що судом не враховано вимоги ст. 264 Цивільного кодексу України, а саме: частини 1, відповідно до якої перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку та частини 3, відповідно до якої після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтером КСП «Харківгорліфт» відповідач в квітні 2012 року частково погасив борг, що виник перед КП «Жилкомсервісом» за період 01.03.07 по 31.05.15 і був переданий по договору №21 від 14.06.10 до КСП «Харківміськліфт», перерахував 700 грн. Тобто відповідач вчинив дії, що свідчать про визнання боргу, і перебіг позовної давності почався заново. Крім того, відповідно до ч. З та ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Такої заяви жодна із сторін не подавала.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. .

Встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані та постійно мешкають ОСОБА_4, ОСОБА_5

Зазначений будинок знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова.

На підставі публічного договору «Про надання житлово-комунальних послуг» КП «Жилкомсервіс» надає мешканцям будинку послуги по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території. Скарг щодо ненадання послуг або надання неякісних послуг від ОСОБА_4 не надходило. Таким чином між КП «Жилкомсервіс» та відповідачем склалися договірні відносини.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ст.512 ЦК України між КП «Жилкомсервіс» та КСП «Харківміськліфт» 14.06.2010 року було укладено договір про відступлення права вимоги. Встановлено, що відповідач належним чино свої зобов'язання не виконувала і у неї виникла заборгованість за надані послуги у розмірі 1057 грн.16 коп. за період з 01.03.2007 року по 31.05.2010 року. Відповідач частково погасила заборгованість і сплатила в серпні 2012 року на користь позивача 700 грн. Таким чином вона фактично визнала борг.

У листопаді 2014 року КСП «Харківміськліфт» звернулося до Московського районного суду із заявою про видачу судового наказу. Суд відмовив видати судовий наказ і позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач вважав, що не пропустив строк позовної давності оскільки останні оплати заборгованості здійснювалися відповідачем у листопаді 2012 року, про що надано відповідну довідку. Несплаченою відповідачкою залишилася сума 357 грн.16 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги за період з 01.03.2007 року по 23.05.2010 року виходять за межі позовної давності і це є підстава до відмови у задоволенні позову.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення у вказаній частині не відповідає.

Положення законодавства про позовну давність визначені главою 19 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки (ст.257 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Наслідки спливу позовної давності визначені ст.257 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи її розглянуто у заочному порядку. Відповідач ОСОБА_4 до суду ніколи не з'являлася, заперечень на позов не надавала і відповідно заяви про застосування позовної давності до суду взагалі не подавала. Таким чином питання про застосування позовної давності під час розгляду справи у суді першої інстанції не порушувалося. При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав до застосування позовної давності та відмови у позові з цих підстав.

Оскільки заборгованість відповідача доведена,, а підстави застосовувати позовну давність відсутні колегія скасовує рішення суду першої інстанції, ухвалює нове рішення про задоволення позову у повному обсязі і стягує з ОСОБА_4 на користь КСП «Харківміськліфт» 357 грн.16 коп.

У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір 121,80 грн. (а.с.1). При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір 121,80 грн. (а.с.40), відповідно на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 243 грн.80 коп.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги Комунального спеціалізованого підприємства «Харківміськліфт» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківміськліфт» заборгованість сумі 357 грн.16 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -