Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1283/15-ц
Провадження №: 2-о/332/23/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Федоренко О.І., при секретарі Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Харківська міська Рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25.03.2015 р. звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви вказала, ОСОБА_3 належало право власності на 3/5 частину будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 3/5 частину будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, немає.

Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1992 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-8229.

Заявниця звернулась до другої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в передбаченому законом порядку. 26.08.2014 року була зареєстрована спадкова справа.

Друга Харківська державна нотаріальна контора відповіла, що не має можливості видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в заповіті прізвище, ім'я та по-батькові спадкоємця вказане як ОСОБА_1, що не співпадає з прізвищем та ім'ям заявника, вказаним по паспорту, як особи, яка звернулась до державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини за заповітом, а саме ОСОБА_1.

ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 належне їй житло, так як більше рідних та близьких людей у неї не було, але через розбіжності в написанні прізвища та ім'я, ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Заявниця просить встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Заявниця надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, просили задовольнити заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Представник заінтересованої особи в судове не з'явився, ніяких заяв та клопотань не надходило.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 належало право власності на 3/5 частину будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 3/5 частину будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, немає.

Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1992 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-8229 (а.с.19)

Заявниця звернулась до другої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в передбаченому законом порядку. 26.08.2014 року була зареєстрована спадкова справа (а.с.13).

Друга Харківська державна нотаріальна контора відповіла, що не має можливості видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в заповіті прізвище, ім'я та по-батькові спадкоємця вказане як ОСОБА_1, що не співпадає з прізвищем та ім'ям заявника, вказаним по паспорту, як особи, яка звернулась до державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини за заповітом, а саме ОСОБА_1.

Згідно заповіту, ОСОБА_3 заповідає все належне їй майно ОСОБА_1. Однак згідно її паспорту, прізвище пишеться українською мовою «ОСОБА_1», а ім'я - «ОСОБА_1». Так само прізвище та ім'я вказано і в усіх інших її документах. Тобто при складенні заповіту була допущена помилка і невірно вказане прізвище та ім'я спадкоємця - вказано прізвище «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1», а ім'я вказано «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1». ОСОБА_3 була дружиною батька ОСОБА_1 - ОСОБА_6. Шлюб між ними був зареєстрований 06.08.1960 року Ленінським бюро ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 777.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 все життя була для заявниці як рідна мати, так як на день її одруження з батьком ОСОБА_1, їй було 11 років. Ні дітей, ні братів та сестер у ОСОБА_3 не було. ОСОБА_1 була єдина рідна людина для неї. Заявниця весь час піклувалась про неї, весь час навідувалась до м. Харкова, допомагала матеріально та займалась похованням..

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про належність заявника наданих документів, оскільки при складенні заповіту була допущена помилка через неуважність.

Керуючись ст.ст.208, 209, 212-215, 234 ч.2, 235, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу - заповіту ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом другої Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-8229.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя О.І.Федоренко