№2/760/5797/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Глушко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в липні 2015 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 5629785,0 грн. та відсотків в сумі 1875732,0 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 10.04.2013 р. з відповідачем укладено договір позики № 10-СК на суму 4000000 рублів.

15.04.2013 р. на підставі договору позики № 10-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1000000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 390000 грн. зі сплатою 60 відсотків річних строком на 6 місяців, що підтверджується розпискою.

19.04.2013 р. на підставі договору позики № 10-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 2900000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 1131000 грн. зі сплатою 60 відсотків річних строком на 6 місяців, що підтверджується розпискою.

20.05.2013 р. на підставі договору позики № 10-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 100000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 39000 грн. зі сплатою 60 відсотків річних строком на 6 місяців, що підтверджується розпискою.

24.05.2013 р. між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 11-СК на суму 10000000 рублів.

24.05.2013 р. на підставі договору позики № 11-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1500000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 585000 грн. зі сплатою 2,5 відсотків в місяць строком на один рік, що підтверджується розпискою.

19.06.2013 р. на підставі договору позики № 11-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 880000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 343200 грн. зі сплатою 2,5 відсотків в місяць строком на один рік, що підтверджується розпискою.

01.07.2013 р. між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 13-СК на суму 10000000 рублів.

02.07.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1600000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 624000 грн. зі сплатою 3 відсотків в місяць строком на один рік, що підтверджується розпискою.

25.07.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 75000 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 1658025 грн. зі сплатою 3,5 відсотків в місяць строком на три місяці, до 25.10.2013 р., що підтверджується розпискою.

20.08.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1604000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 625560 грн. зі сплатою 3 відсотків в місяць строком на один рік, що підтверджується розпискою.

30.08.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 600000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 234000 грн. зі сплатою 5 відсотків в місяць строком на один рік, що підтверджується розпискою.

ОСОБА_2 до листопада 2014 р. постійно виплачував позивачу ОСОБА_1 відсотки згідно розписок, але сам борг не повернув.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Розмір відсотків за період з листопада 2014 р. по липень 2015 р. становить 1875732 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 10.04.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 10-СК на суму 4000000 рублів, строком на 6 місяців до 10.10.2013 р. В договорі зазначено, що умови позики зазначаються в розписці.

15.04.2013 р. на підставі договору позики № 10-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1000000 рублів, зі сплатою 60 відсотків річних строком на 6 місяців, що підтверджується розпискою.

19.04.2013 р. на підставі договору позики № 10-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 2900000 рублів, зі сплатою 60 відсотків річних строком на 6 місяців, що підтверджується розпискою.

20.05.2013 р. на підставі договору позики № 10-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 100000 рублів, зі сплатою 60 відсотків річних строком на 5 місяців, що підтверджується розпискою.

24.05.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 11-СК на суму 10000000 рублів строком на один рік до 25.05.2014 р. В договорі зазначено, що умови позики зазначаються в розписці.

24.05.2013 р. на підставі договору позики № 11-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1500000 рублів, зі сплатою 2,5 відсотків в місяць строком на один рік до 25.05.2014 р., що підтверджується розпискою.

19.06.2013 р. на підставі договору позики № 11-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 880000 рублів, зі сплатою 2,5 відсотків в місяць строком на один рік до 25.05.2014 р., що підтверджується розпискою.

01.07.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 13-СК на суму 10000000 рублів Росії.. В договорі зазначено, що умови позики зазначаються в розписці.

02.07.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1600000 рублів, зі сплатою 3 відсотків в місяць строком на один рік, що підтверджується розпискою.

25.07.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 75000 доларів США, зі сплатою 3,5 відсотків в місяць строком на три місяці, до 25.10.2013 р., що підтверджується розпискою.

20.08.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 1604000 рублів, зі сплатою 3 відсотків в місяць строком на один рік до 20.08.2014 р., що підтверджується розпискою.

30.08.2013 р. на підставі договору позики № 13-СК ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 кошти в сумі 600000 рублів, що згідно з курсом НБУ становить 234000 грн. зі сплатою 5 відсотків в місяць строком на один рік,до 30.08.2014 р., що підтверджується розпискою від 30.08.2013 р.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі 6-63цс13 про перегляд ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2012 року у справі про стягнення боргу за договором позики вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи те, що 10.04.2013 р., 24.05.2013 р., 01.07.2013 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено у письмовій формі договори позики, на підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем ОСОБА_2 надані розписки, які посвідчують передання йому позивачем визначеної грошової суми, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач в термін встановлений договорами позики № 10-СК від 10.04.2013 р., № 11-СК від 24.05.2013 р., № 13-СК від 01.07.2013 р. грошові кошти не повернув. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики.Розмір і порядок сплати процентів встановлено договорами позики.

Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами позики № 10-СК, 11-СК, 13-СК та розписок наданих до цих договорів в сумі 5629785 грн. = (1018400 російських рублів х 0,390 + 75000 доларів США х 22,107), а також відсотки за період з листопада 2014 р. по липень 2015 р. в сумі 1875732 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, пов"язані з оплатою судового збору в сумі 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 -215, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 530, 533, 526, 527, 625, 638 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики в розмірі 5629785 грн. та відсотки в розмірі 1875732 грн., а також судовий збір в сумі 3654 грн., а всього стягнути 7509171 (сім мільйонів п»ятсот дев»ять тисяч сто сімдесят одну) грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Кушнір С.І.