АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/168/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Дубенець М. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівОхріменко Н. І. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та стягнення додаткових витрат на лікування дитини,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом, яким, в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог, просила збільшити щомісячний розмір аліментів, присуджених рішенням суду, стягуючи їх з відповідача на її користь в твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. на кожну дитину - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, до досягнення ними повноліття; стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_8 в сумі 2836,00 грн. та авансом додаткові витрати на лікування доньки в розмірі 600,00 грн. щомісячно, мотивуючи про те, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 10.07.2013 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох дочок: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно і до їх повноліття в твердій грошовій сумі по 400,00 грн. на кожну, однак, оскільки діти підростають та витрати на їх утримання зростають, в інтересах дітей буде збільшити розмір аліментів до 1000,00 грн. на кожну. Відповідач своєчасно не сплачує ці аліменти хоча працевлаштований на будівельних роботах та щомісяця має дохід біля 10000,00 грн. Крім того, донька ОСОБА_8 хворіє, у зв'язку з чим з 2013 року неодноразово проходила обстеження в Канівській районній лікарні та Черкаській обласній дитячій лікарні, що підтверджується відповідними документами про обстеження, харчування, проїзд. Позивачка вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати половину витрат, понесених нею на догляд та лікування хворої доньки, а в подальшому, оскільки дитину необхідно лікувати постійно, просить авансом стягувати з відповідача на її користь щомісяця по 600,00 грн. додаткових витрат на лікування дитини.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2014 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на лікування дитини в сумі 592,76 грн., а в задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апелянт указує на те, що суд не врахував погіршення матеріального становища позивачки у зв'язку із систематичними витратами на лікування хворої доньки, що в розумінні ст.192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Також аліментів, які сплачує відповідач, недостатньо для забезпечення прожиткового мінімуму на дітей. Більшість витрат на їх утримання несе позивачка, що, на її думку, свідчить про необхідність збільшення аліментів, які стягуються з відповідача. Крім того, суд не врахував, що з матеріалів справи вбачається, що витрати на лікування дитини склали 5672,00 грн., половину з яких має сплатити відповідач.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з матеріалів справи вбачається понесення позивачкою витрат на лікування доньки в сумі 1185,53 грн., половину з яких, як додаткових витрат, має нести відповідач. Одночасно, оскільки з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки змін матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них не сталося, що було б підставою для застосування ст.192 СК України, у задоволенні вимог про збільшення розміру аліментів слід відмовити. Крім того, позивачкою не надано доказів того, що захворювання дочки ОСОБА_8 є тяжким чи тривалим та викликало каліцтво чи інвалідність, що, у світлі положень ст. 185 СК України, стало б підставою для фінансування відповідачем наперед відповідних додаткових витрат позивачки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про збільшення розміру аліментів та стягнення авансом додаткових витрат на лікування дитини, та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає.

Одночасно колегія суддів не може повністю погодитися з розміром додаткових витрат на лікування доньки, стягнутих судом з відповідача на користь позивачки, виходячи з наступного.

Так при розгляді справи встановлено, що відповідач ОСОБА_7 є батьком неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони справи проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні.

Указані обставини ніким не оспорюються.

Рішенням Канівського міськрайонного суду від 10.07.2013 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 400,00 грн. на кожну щомісячно до їх повноліття, починаючи з 25.06.2013.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено чи зменшено за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, покращення чи погіршення стану їх здоров'я. Таким чином, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що зазначена правова норма не містить положень про перегляд розміру аліментів у зв'язку з тим, що діти, на утримання яких їх стягнуто, підросли та, відповідно, зросли витрати на їх утримання, про що у даній справі доводить позивачка. Крім того, колегія суддів вважає, що позивачкою не надано суду доказів погіршення її матеріального становища у зв'язку із витратами на лікування хворої доньки. При цьому наявність таких витрат є підставою для їх стягнення з відповідача на підставі ст.185 СК України, про що заявлено одну з позовних вимог у даній справі, а не для збільшення розміру аліментів у порядку ст.192 СК України.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що аліментів, які сплачує відповідач, недостатньо для забезпечення прожиткового мінімуму на дітей, встановленого ЗУ «Про державний бюджет» на відповідний рік, а більшість витрат на їх утримання несе позивачка, як на підставу збільшення розміру аліментів, оскільки ст.192 СК України, яка регламентує перегляд розміру аліментів, не встановлює взаємозв'язку розміру аліментів із величиною прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку згідно ЗУ «Про державний бюджет» на відповідний рік чи тим хто саме з батьків несе більшість витрат по утриманню дітей.

Таким чином висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів колегія суддів вважає обґрунтованими, апеляційна скарга не містить доводів які б це спростовували.

Далі, відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з врахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Зі змісту вказаної правової норми вбачається, що додаткові витрати можуть фінансуватися наперед у випадку якщо причина, що їх зумовила, є триваючою - тяжка хвороба, каліцтво тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У даному ж випадку позивачкою не надано ні суду першої інстанції ні апеляційному суду доказів того, що її донька ОСОБА_8, про стягнення додаткових витрат на лікування якої заявлено відповідні позовні вимоги, має певну тяжку хворобу чи такий стан здоров'я, що потребує систематичного тривалого лікування, отже висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення наперед (авансом) додаткових витрат на лікування доньки є вірними.

Одночасно колегія суддів враховує, що з матеріалів справи вбачається понесення позивачкою додаткових витрат на лікування спільної доньки сторін ОСОБА_8, що підтверджується квитанціями на придбання ліків та проведення медичних досліджень, наявними на а.с.20 - на 129,31 грн., 48,68 грн., 125,54 грн.; а.с.23 - 485,00 грн.; а.с.26 - 100,00 грн.; а.с.33 - 75,58 грн.; а.с.34 - 19,48 грн.; а.с.50 - 197,36 грн., а всього на 1180,95 грн.

При цьому у справі наявні докази проведення медичних досліджень ОСОБА_8 у м. Черкаси - 29.11.2013 на а.с.5, 05.11.2013 на а.с.6, 24.03.2014 на а.с.7, 06.11.2013 на а.с.23, 16.10.2013 на а.с.26, тобто за ці дні кошти, витрачені на проїзд з м. Канева до м. Черкаси позивачкою, слід віднести до додаткових витрат. Позивачкою надано докази проїзду з м. Канева до м. Черкаси 16.10.2013 та 05.11.2013 на а.с.44, 29.11.2013 на а.с.45, 47, а всього на суму 332,20 грн.

Таким чином загальна сума додаткових витрат складає 1513,15 грн., половину з яких у сумі 756,58 грн. на підставі ст.185 СК України слід покласти на відповідача у справі.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що витрати на лікування дитини склали 5672,00 грн., оскільки доказів цього суду надано не було. Так квитанції на придбання одягу, продуктів харчування, страв у закладах громадського харчування, засобів гігієни та ін., а також квитки на проїзд у міському транспорті, на які посилається позивачка, не є додатковими витратами у розумінні вимог ст.185 СК України, яка визначає їх поняття.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та стягнення додаткових витрат на лікування дитини, в частині визначення розміру додаткових витрат на лікування неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки, - змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 підлягають 756,58 грн. додаткових витрат на лікування неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У решті рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :