АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/205/15 Справа № 175/821/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Петренко І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання послуг,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму боргу 28 350 грн.

В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 24 травня 2013 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір про надання послуг №13 з оглядовим графіком. Цього ж дня між власником оглянутого будинку ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (Відповідач) був укладений попередній договір щодо договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та засвідчений печаткою ФОП ОСОБА_2

24 травня 2013 р. та 28 травня 2013 р. , додатково до договору про надання послуг №13 та згідно зі статтею 4 Позивачем , було складено та підписано позивачем та відповідачкою два акти здачі-приймання послуг.

Відповідно до акту №1 від 24 травня 2013 р. відповідачка частково оплатила послуги позивача на суму 4 050 грн., а залишок, що підлягає доплаті складає 16 200 грн.

Відповідно до акту №2 від 28 травня 2013 р. відповідачка частково оплатила послуги позивача на суму 4 050 грн., а залишок, що підлягає доплаті складає 12 150 грн..

На 28 вересня 2013 р. у відповідачки перед позивачем згідно умов договору про надання послуг, залишилась непогашена заборгованість у розмірі 28 350 грн.

11 вересня 2013 року позивачем направлено на адреси відповідачки вимоги про погашення боргу за договором про надані послуги.

02 жовтня 2013 р. відповідачка за адресою: АДРЕСА_1 отримала зазначену вимогу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №4 9044 0620 3825.

10 жовтня 2013 року відповідачка повинна була здійснити погашення суми боргу у розмірі 28 350 грн. згідно договору про надані послуги , однак , по теперішній час суму боргу згідно договору про наданні послуги та актів №1, №2 не сплатила , на звернення в усній та письмовій формах не відповідає та уникає зустрічей, чим порушує права позивача.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те , що фактично оформлення правочину договору купівлі-продажу відбулося без участі представника фізичної-особи підприємця ОСОБА_2, що свідчить про невиконання позивачем у повному обсязі умов договору про надання послуг №13.

Крім того, суд першої інстанції зазначав на те , що відповідно до акту №1 від 24 травня 2013 р. відповідачка частково оплатила послуги позивача на суму 4 050 грн., а залишок, що підлягає доплаті складає 16 200 грн. Відповідно до акту №2 від 28 травня 2013 р. відповідачка частково оплатив послуги позивача на суму 4 050 грн., а залишок, що підлягає доплаті складає 12 150 грн.. Однак, позивач у своєму позові та у судовому засіданні не надав суду доказів обґрунтованості суми позову, не надав докази того, що ним у повному обсязі було виконано умови договору про надання послуг №13.

Однак , з такими висновками погодитись в повному об»ємі не можна.

Так , судом першої інстанції встановлено, що 24 травня 2013 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг №13 з оглядовим графіком ( ар. сп.9). Цього ж дня між власником оглянутого будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено попередній договір щодо договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та засвідчений печаткою ФОП ОСОБА_5 ( ар. сп. 10).

24 травня 2014 року та 28 травня 2013 року додатково до договору про надання послуг №13 позивачем було складено та підписано відповідачем два акти здачі-приймання послуг ( ар. сп.12,13).

Відповідно до статті 3 Договору про надання послуг відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги позивачем у розмірі, в порядку та в строки, визначені цим Договором.

Згідно статті 4 вищезазначеного Договору «У випадку укладення договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості, запропонованого позивачем, відповідач підписує Акт прийому передачі наданих послуг, який є підставою для сплати позивачу решти обумовленої винагороди».

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах або за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

У ч. З ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З вище наведених актів здачі-прийняття наданих послуг вбачається , що загальна вартість послуг , що надається Виконавцем , позивачем по справі складає 20050 грн. , з чим погодилась відповідачка і , з яких оплатила 24 травня 2013 року 4050 грн. .Після вказаної оплати не сплаченими залишилось 16200 грн.( ар. сп. 11).

На час складання акту № 2 здачі-прийняття наданих послуг від 28 травня 2013 року загальна вартість наданих Виконавцем-позивачем по справі послуг складає 16200 грн. , з яких 4050 грн. відповідачка сплачує , про що свідчать підписи на акті сторін , а залишок не сплаченої суми складає 12150 грн. , з чим також погоджується відповідачка ( ар. сп. 12).

Факт , що 30 липня 2013 року між ОСОБА_4 та відповідачкою по справі було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 ( ар. сп. 69) , як то було передбачено у попередньому договорі , укладеному між ними за участю позивача, сторонами не оспорюється. Таким чином обов»язки позивача по справі - виконавця , передбачені ст. 2 договору № 13 про надання послуг були виконані. Виходячи з цього, відповідачка зобов»язана виконати в повному обсязі свої обов»язки по оплаті наданих їй послуг також в повному об»ємі , а саме в розмірі 12150 грн. , що залишитись не сплаченими і , про що зазначено в акті № 2 від 28 травня 2013 року.

Посилання в суді першої інстанції відповідачки на те , що оформлення у нотаріуса договору купівлі-продажу домоволодіння сталося без участі позивача , який ніби то відмовився від виконання супроводу під час оформлення договору , що стало підставою для відмови в задоволенні позовних вимог , визнати обґрунтованими не можна, оскільки з матеріалів справи вбачається , що оформлений був договір за участю іншого ріелтора , який був присутнім при виникненні конфлікту у сторін у іншого нотаріуса у цей же день.

У разі ж наявності претензій до виконавця по договору надання послуг , у відповідності до положень п.3.2.2 ст. 3 цього договору замовник - відповідачка по справі мала право розірвати даний договір у разі порушення виконавцем своїх обов»язків , встановлених п. 2.1 ст.2 договору , чого нею зроблено не було.

Виходячи з вищенаведеного позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в об»ємі , визначеному в вказаному вище акті № 2 , тобто в розмірі 12150 грн.

Підстав для задоволення решти позовних вимог не встановлено.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат , колегія суддів виходить із положень ст. 88 ЦПК України , згідно якої у разі часткового задоволення позовних вимог , судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено даним рішенням 42,85 % , то з сплачених позивачем судових витрат ( ар. сп. 1,83) підлягає стягненню на його користь з відповідачки 182 грн.33 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313-316 ЦПК України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 12150 грн. в рахунок виконання боргових зобов»язань та 182 грн. 35 коп. в рахунок оплаченого судового збору, а всього 12332 грн. 35 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційної суду набирає законної сили з моменту його проголошення , однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Головуючий суддя І.О.Петренко

Судді С.П.Котушенко

М.М.Романюк