ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2009/15-ц
Провадження 2/636/1178/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панаід І.В.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши заяву, подану представником ОСОБА_1 ОСОБА_2, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, -

встановив:

07 травня 2015 р. представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, звернувся до Чугуївського міського суду з позовом до ОСОБА_3, в якості третьої особи зазначивши ОСОБА_4, про визнання договорів недійсними.

15.05.2015 р. від позивача надійшла заява про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на квартиру №106 розташовану по вул. Дружби Народів, буд. 234 в м. Харкові.

Вивчивши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб.

З огляду на викладене, суд зазначає, що чинним законодавством передбачено можливість накладення арешту на майно, що належить саме відповідачу.

Законом України «Про іпотеку» N 898-IV від 5 червня 2003 року визначено поняття іпотеки, згідно якого це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Квартира №106 розташована по вул. Дружби Народів, буд. 234 в м. Харкові, залишається у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Крім того, як вбачається з вищевказаної заяви про забезпечення позову, підставою для її задоволення зазначено, що договір позики, забезпечений в тому числі і договором іпотеки був укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під впливом обману відповідача, однак жодних підтверджень вказаних обставин представником позивача не надається.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже вирішення питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, з тих підстав, що позивач та третя особа не усвідомлювали своїх дій, та не могли керувати ними на момент укладання договору позики, було б безпосереднім задоволенням позовних вимог позивача до розгляду справи по суті, що суперечить законодавству України.

В порушення пунктів 2, 3 частини другої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позивачем не визначено належним чином та не підтверджено будь-якими доказами обґрунтування необхідності виду забезпечення позову, який належить застосувати; не представлено жодних доказів на підтвердження своїх вимог, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду, тобто заява про забезпечення позову не мотивована належним чином.

Посилання представника позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в якості достатньої підстави для вжиття заходів забезпечення позову, необґрунтоване, а отже в задоволенні цього клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви поданої представником ОСОБА_1 ОСОБА_2, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -