печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Тищенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго» про визнання недійсними вимоги щодо заборгованості за спожиту електроенергію, стягнення моральної шкоди , зобов'язання не порушувати законодавство та відновити раніше діючий облік споживаної електроенергії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами до ПАТ «Київенерго» і просить визнати недійсними вимоги ПАТ «Київенерго» СВП «Енергозбут Київенерго» до неї, як споживача щодо заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 777,85грн., стягнути з ПАТ «Київенерго» моральну шкоду у сумі вимог до неї ПАТ «Київенерго», тобто 777,85грн., заподіяну позивачу за неіснуючу заборгованість на протязі чотирьох років, та у зв'язку із знищенням іміджу пенсіонера державної служби У рангу Кабінету міністрів України, кандидата економічних наук, зобов'язати ПАТ «Київенерго» не порушувати Цивільний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України і в будь-яких спірних питаннях заборгованості населення перед Акціонерним товариством за споживану електроенергію використовувати позовне провадження, а не наказне, зобов'язати ПАТ «Київенерго» відновити раніше діючий облік споживаної електроенергії, у відповідності із платіжними книжками, тобто крім суми оплати за споживану електроенергію в діючому обліку її споживання, має бути графа, що фіксує щомісячну різницю між попередніми та почтовими показниками лічильника, оскільки це єдиний показник, який свідчить про відповідність оплати кількості споживаних кВТ. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при відсутності заборгованості споживача ОСОБА_1 перед ПАТ «Київенерго» щодо спожитої електроенергії, відповідача звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 777,85грн. Вказані кошти були стягнути судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва 11.07.2011р. , який незважаючи на заперечення позивача до цього часу не скасований та знаходиться на примусовому виконанні.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 вимоги підтримала з наведених вище підстав, зазначила про те, що не мала і не має заборгованості перед відповідачем, який не вірно розрахував різницю між попередніми та поточними рахунками. Крім цього відповідач надсилає позивачу рахунку з прогнозованими показаннями лічильника визначаючи їх самостійно, що є порушенням права позивача.

Представник відповідача ПАТ «Київенерго» Халімон С.В. позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що у позивача ОСОБА_1 , як споживача послуг відповідача, виникла заборгованість, для стягнення якої відповідач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, що є правом відповідача. Позивач мала всі можливості ставити перед судом питання про його скасування, чого у встановленому законом порядку не сталось. Представник заперечував проти доводів позивача на предмет відсутності заборгованості, які є припущеннями та посилаючись на те, що заборгованість була визначена з урахуванням показників лічильника позивача. Представник також зазначив про те, що позивачу в даний час надсилаються прогнозовані розрахунки на сплату електроенергії, які є лише альтернативою сплати послуг, при цьому позивач має право вибору, та не позбавляється можливості сплачувати за послуги раніше обраним шляхом.

Суд вислухавши позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Халімон С.В., дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК^ України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них. що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Публічне акціонерне товариство «КИЇВЕНЕРГО» та ОСОБА_1 24.03.2006 уклали договір про користування електричною енергією № НОМЕР_1. Згідно з п. 11 зазначеного договору споживач зобов'язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі Правил) розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця якщо договором не встановлено іншого терміну.

Як зазначає відповідач, у зв'язку з не своєчасними та не повними оплатами боржника за спожиту електроенергію за адресою, за якою відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 утворився борг.

З метою захисту порушеного права з боку боржника ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту електроенергію.

11 липня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва видав судовий наказ № 2-Н-1296/11 про стягнення на користь ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" з ОСОБА_1 за боргу спожиту електроенергію.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2012 заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу залишена без розгляду на підставі ч. 2 ст. 105-1 1ЦПК України.

05.03.2013 Апеляційний суд м. Києва постановив ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1, залишивши ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2012р. без змін.

05.03.2014 Позивачем заходи спрямовані на скасування судового наказу , у встановленому законом порядку вчинені не були. Отже судовий наказ є чинним, що свідчить про наявність несплаченої заборгованості позивачем за надані відповідачем послуги з електропостачання.

Як зазначив представник відповідача під час судового розгляду , облік електроенергії за адресою: просп. Оболонський, 21. кв. 67. м. Київ здійснюється шестизначним приладом обліку №007203 типу КАСКАД, встановленим 12.07.2005, підтверджується особовою карткою споживача.

Відповідно до п.п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Обсяг споживання електроенергії визначається як різниця між поточними та попередніми показаннями приладу обліку.

Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснювалися нарахування.

Направлення позивачу рахунків на сплату послуг за електропостачання з прогнозованими розрахунками є альтернативою сплати послуг, при цьому позивач має право вибору, та не позбавляється можливості сплачувати за послуги раніше обраним шляхом.

Загальні принципи відшкодування моральної шкоди встановлені статтею 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надані наступні роз'яснення з даного питання.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте Позивачем не зазначено жодного доказу, який би підтверджував ступінь завданої моральної шкоди, фізичних страждань та в чому саме полягають моральні переживання Позивача і його фізичні страждання в зв'язку з заподіяною шкодою.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Дії енергопостачальника є цілком правомірними, оскільки право особи на звернення до суду за захистом свого порушеного права визначено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго» про визнання недійсними вимоги щодо заборгованості за спожиту електроенергію, стягнення моральної шкоди , зобов'язання не порушувати законодавство та відновити раніше діючий облік споживаної електроенергії, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.