У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 2 вересня

2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

26 вересня 2014 року позивач подала позовну заяву про збільшення позовних вимог, а саме, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей.

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання - задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_3 до ОСОБА_2, зареєстрований 23 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 73, - розірвано.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей задоволено.

Визначено місце проживання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року скасовано в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, та в частині відмови в задоволені позову

ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з нею та стягнення аліментів на дітей і ухвалено в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей - задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі по 2 000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 2 вересня 2015 року і до повноліття дітей.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей - відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішення апеляційного суду м. Києва від 2 вересня

2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року, виходив із того, що перевага в матеріальному стані ОСОБА_2 не може бути вирішальною умовою передачі йому дітей, а має бути врахована разом з іншими обставини, що мають істотне значення при визначенні місця проживання дітей.

Так, суд апеляційної інстанції вірно враховував, що згідно з висновком органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації трьох неповнолітніх дітей необхідно залишити у матері.

ОСОБА_2 не надав жодних переконливих доказів, які б свідчили про те, що орган Опіки та піклування, вирішуючи з ким мають проживати діти, безпідставно дійшов висновку про потребу дітей в материнському піклуванні.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись положеннями Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (принцип 6), суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність виняткових підстав для розлучення дітей з матір'ю та про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з нею за її місцем проживання.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна