У х в а л а

19 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен БанкАваль», від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_7, про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено: визнано договір поруки, укладений 25 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, додаткову угоду до вказаного договору поруки, укладену 26 січня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, припиненими з 29 травня 2009 року; визнано договір поруки, укладений 26 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, додаткову угоду до вказаного договору поруки, укладену 26 січня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, припиненими з 29 травня 2009 року. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у зазначеній справі за її касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України).

30 вересня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, за дорученнями від яких діє ОСОБА_8, звернулись до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 16, частини першої статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 року (справи № 6-69цс11 та № 6-88цс11).

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 30 червня 2015 року, про перегляд якої порушують питання заявники, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що умови додаткової угоди про тимчасове зменшення щомісячних платежів не призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів.

Разом з тим у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року, наданих для порівняння, висловлена правова позиція, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього; таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року, суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року (справи № 6-69цс11 та № 6-88цс11).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен БанкАваль», від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_7, про визнання поруки припиненою за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк