Справа №461/2527/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Блистів Н.В.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб - ПАТ КБ "Надра" в особі Філії Львівського регіонального управління, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про розподіл кредитних зобов'язань та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до ОСОБА_4 за участю третіх осіб - ПАТ "КБ "Надра" в особі Філії Львівського регіонального управління, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про розподіл кредитних зобов'язань, передбачених кредитними договорами від 08 грудня 2006 року, від 29 лютого 2008 року, від 29 липня 2008 року, від 12 березня 2010 року, від 31 серпня 2011 року та стягнення коштів.

В обґрунтування позову покликається на те, що під час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 він в інтересах сім'ї взяв у тимчасове користування грошові кошти, а саме: кредит у сумі 69100,00 доларів США, відповідно до кредитного договору № 004/27/06-ф від 08 грудня 2006 року, для придбання автомобіля AUDI модель А6 р.н НОМЕР_1; кредит у сумі 154540,00 доларів США відповідно до кредитного договору № 014 /08-3/3819 МК від 29 липня 2008 року, що спрямований на споживчі потреби, кредит в сумі 110000,00 доларів США відповідно до кредитного договору № 010/08-3/3563 МК від 29 лютого 2008 року, спрямований на споживчі потреби. Надалі, за згодою ОСОБА_4 12 березня 2010 року була здійснена реструктуризація до кредитного договору №14 /08-3/3819 МК від 29 липня 2008 року, внаслідок чого було укладено договір № 014/08-4/0024 від 12 березня 2010 року на рефінансування грошової суми, виданої у рамках генеральної кредитної угоди № 142 МК від 29 липня 2008 року, також в рамках зазначеної Генеральної кредитної угоди позивачем було укладено кредитний договір № 014/42-0-1/206 від 31 серпня 2011 року. Позивач стверджує, що зобов'язання по сплаті кредитів виконує він одноособово. Так, за кредитним договором №14 /08-3/3819 МК від 29 липня 2008 року за період з 01 березня 2010 року по 28 лютого 2014 року ним сплачено 131699,66 доларів США - тіло кредиту, 25360,40 доларів США - відсотки; за кредитним договором № 010/08-3/3563 МК від 29 лютого 2008 року за період з 01 березня 2010 року по 28 лютого 2014 року ним сплачено 67561,27 доларів США - тіло кредиту, 5959,62 доларів США - відсотки; за кредитним договором № 014/08-4/0024 від 12 березня 2010 року за період з 01 березня 2010 року по 28 лютого 2014 року ним сплачено 157319,10 грн. - тіло кредиту, 160323,95 грн. - відсотки; за кредитним договором № 014/042-0-1/106 від 31 серпня 2011 року за період з 01 березня 2010 року по 28 лютого 2014 року, ним сплачено 450569,86грн. - тіло кредиту, 219065,96 грн. - відсотки; за кредитним договором № 004/27/06-ф від 08 грудня 2006 року за період з 11 березня 2010 року по 07 січня 2014 року ним сплачено всього 54400,93 доларів США. На підставі норми, передбаченої ч.4 ст. 65 СК України, позивач стверджує, що він та відповідач мають рівні обов'язки щодо сплати кредитів по наведеним вище кредитним договорам, а відтак просить суд розподілити між ним та ОСОБА_4 кредитні зобов'язання та стягнути на його користь 1/2 грошових коштів, сплачених ним на виконання умов, наведених вище кредитних договорів.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги та уточнення до позову підтримали з підстав, викладених у фабулі позову, та уточненнях до позову. Просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що правові підстави здійснювати розподіл між позивачем та відповідачем кредитних зобов'язань та стягнення з відповідача 1/2 грошових коштів, сплачених позивачем на виконання умов кредитного договору № 010/08-3/3563 МК від 29 лютого 2008 року та кредитного договору №14 /08-3/3819 МК від 29 липня 2008 року відсутні. Крім того, зазначив, що кредитний договір № 014/08-4/0024 від 12 березня 2010 року та кредитний договір № 014/042-0-1/106 від 31 серпня 2011 року було укладено після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, а відтак, вказані договори не можуть створювати для ОСОБА_4 жодних обов'язків на підставі ч.4 ст. 65 СК України, тому відсутні підстави здійснювати розподіл зобов'язань та стягувати сплачені позивачем кошти. Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про судове засідання, тому суд вважає за необхідне завершувати розгляд справи без їх участі на піставі ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 1987 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, який надалі 11 березня 2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7, 8).

29 лютого 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 (а.с.20) було укладено кредитний договір № 010/08-3/3563/МК, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 110000,00 доларів США. Із змісту вказаного договору вбачається, що кретині кошти призначені для використання на споживчі цілі (п.2.1. договору). Відповідно до пункту 3.6 вказаного договору забезпеченням цього договору є майно, яке належить ОСОБА_3, та ТзОВ "Степ", порука фізичної особи ОСОБА_6, порука ТзОВ "Степ".

29 липня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 (а.с.11) було укладено кредитний договір № 014/08-3/3819/МК, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 154540,00 доларів США. Із змісту вказаного договору вбачається, що кредитні кошти призначені для використання на споживчі потреби (п.2.1. договору).

12 березня 2010 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та позивачем (а.с.159-160) було укладено кредитний договір № 014/08-4/0024, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 230202,00 грн. Із змісту вказаного договору вбачається, що кредитні кошти призначені для рефінансування частини існуючої заборгованості за кредитним договором 014/08-3/3819/МК від 29 липня 2008 року (п. 2.1. договору).

31 серпня 2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та позивачем (а.с.156-158) було укладено кредитний договір № 014/42-0-1/106, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 710514,00 грн. Із змісту вказаного договору вбачається, що кретині кошти призначені для рефінансування частини існуючої заборгованості за кредитним договором 014/08-3/3819/МК від 29 липня 2008 року (п. 2.1. договору).

08 грудня 2006 року між ВАТ "КБ "Надра" та позивачем (а.с.9-10) було укладено кредитний договір № 004/27/06-ф , за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 69100,00 доларів США. Із змісту вказаного договору вбачається, що кредитні кошти призначені для придбання транспортного засобу марки AUDI модель А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 (п.1.2 кредитного договору).

Одними з основних принципів цивільного процесу є принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що викладені у ст.ст. 10, 11 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи із змісту норми, передбаченої ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, лише якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї.

Аналогічний висновок відображено у правовій позиції, викладеній у постанові Верхового Суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 163 цс 12, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, з якої вбачається, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, до предмету доказування у цій справі входять обставини щодо того чи було укладено відповідні кредитні договори в інтересах сім'ї позивача та відповідача, та чи були використані отримані кошти за цими кредитними договорами в інтересах сім'ї.

Позивач ОСОБА_3 у позовній заяві не конкретизував на які саме споживчі цілі та в яких саме інтересах сім'ї позивача та відповідача були використані кредитні кошти, отримані у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Під час надання усних пояснень представник позивача зазначив, що позивач зі згоди відповідачки ОСОБА_4 отримав кредити. Кредитні кошти використовувалися для потреб спільного подружнього життя, а саме для придбання майна, яке є у спільній сумісній власності: автомобіля, квартири, обладнання.

Позивач під час надання особистих пояснень суду зазначив, що кредитні кошти були використані на споживчі цілі: на ремонт квартири, купівлю автомобіля, придбання речей в квартиру, придбання обладнання, а також з метою повернення боргів, які подружжя брало ще до кредитів.

Необхідність отримання у період з лютого по липень 2008 року у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитних коштів у розмірі, більш як 264 тисяч доларів США позивач пояснив тим, що до того були взяті кредити в другому банку, тому для погашення попередніх кредитів бралися ці кредити. Крім того, необхідно було повернути великі борги по квартирі і за проживання, повернути борги приватним людям.

Відповідно до вимог ст.ст.58,59 ЦПК Українинадані суду докази мають бути належними та допустимими.

Частина 4 ст.60 ЦПК Українипередбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодного належного доказу в підтвердження існування обставин, які він повідомив суду під час особистих пояснень щодо використання кредитних коштів в інтересах сім'ї позивача та відповідача, отриманих у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відповідно до кредитного договору № 010/08-3/3563 МК від 29 лютого 2008 року та кредитного договору № 014/08-3/3819/МК від 29 липня 2008 року.

Та обставина, що відповідач давала згоду на укладення кредитного договору № 010/08-3/3563 МК від 29 лютого 2008 року та кредитного договору № 014/08-3/3819/МК від 29 липня 2008 року, та виступала поручителем по кредитному договору № 010/08-3/3563 МК від 29 лютого 2008 року не є достатнім доказом, та не може свідчити про те, що грошові кошти, отримані за умовами вказаних договорів, були фактично використані в інтересах сім'ї позивача та відповідача.

Оцінюючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про розподіл кредитних зобов'язань та стягнення з відповідача 1/2 грошових коштів, сплачених позивачем на виконання умов кредитного договору № 010/08-3/3563 МК від 29 лютого 2008 року та кредитного договору №14 /08-3/3819 МК від 29 липня 2008 року слід відмовити за недоведеністю.

Встановлено, що кредитний договір № 014/08-4/0024 від 12 березня 2010 року та кредитний договір №014/42-0-1/106 від 31 серпня 2011 року було укладено позивачем після розірвання шлюбу з відповідачем (11 березня 2010 року).

Враховуючи положення ч. 4 ст. 65 СК України, суд приходить до переконання, що вказані кредитні договори не можуть створювати жодних обов'язків для відповідача, оскільки на момент їх укладення, шлюбних відносин між позивачем та відповідачем не існувало. Отже, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача ОСОБА_3 про розподіл кредитних зобов'язань та стягнення з відповідача 1/2 грошових коштів, сплачених позивачем на виконання умов Кредитного договору № 014/08-4/0024 від 12 березня 2010 року та кредитного договору від № 014/42-0-1/106 від 31 серпня 2011 року.

У підтвердження виконання зобов'язань перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" позивач надав довідку ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" від 01 лютого 2013 року № Р6-01-08-1/09/45 (а.с.17) та довідку ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 03 березня 2014 року № Р6-В1/39-109 (а.с.154). Проте у вказаних довідках істотно відрізняються відомості щодо сплати позивачем після 01 березня 2010 року кредиту, отриманого за умовами договору № 010/08-3/3563/МК від 29 лютого 2008 року. Вказаний кредит станом на момент складання першої довідки був виплачений позичальником повністю.

Зокрема, у наданій позивачем довідці ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 01 лютого 2013 року № Р6-01-08-1/09/45 зазначено, що кредит, отриманий за умовами договору № 010/08-3/3563/МК від 29 лютого 2008 року погашено в повному обсязі, заборгованість відсутня. При цьому, зазначено, що сума сплати по тілу кредиту за період з 01 березня 2010 року по 31 травня 2011 року становить 55111,01 доларів США, а сума сплати по відсотках за період з 01 березня 2010 року по 31 травня 2011 року становить 5772,51 доларів США. В той же час, у доданій позивачем до уточнених позовних вимог довідці ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 03 березня 2014 року № Р6-В1/39-109 (а.с.154) відображено відомості, що за умовами договору № 010/08-3/3563/МК від 29 лютого 2008 року за період з 01 березня 2010 року по 28 лютого 2014 року відбулося погашення тіла кредиту на суму 67561,27 доларів США, а відсотків - 5959,62 доларів США.

Позивач просить суд стягнути з відповідача половину грошових коштів, сплачених ним в період з 11 березня 2010 року, проте надані позивачем довідка ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 01 лютого 2013 року № Р6-01-08-1/09/45 та довідка ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 03 березня 2014 року № Р6-В1/39-109 відображають інформацію про сплату кредиту та відсотків, у тому числі за період, коли позивач та відповідач перебували у шлюбі, а саме з 01 березня 2010 року.

Надані позивачем у підтвердження виконання ним зобов'язань перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" довідка ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 01 лютого 2013 року № Р6-01-08-1/09/45 та довідка від 03 березня 2014 року № Р6-В1/39-109 є неналежними доказами та не можуть бути взяті судом до уваги в підтвердження існування обставин, якими позивач обґрунтував позовні вимоги.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України).

Із змісту рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2012 року (а.с.88-92) та рішення апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2012 року (а.с.93-99) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 з вимогами поділити майно, набуте ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за час шлюбу, спір між позивачем та відповідачем про поділ набутого під час шлюбу майна вже був предметом судового розгляду, за результатом якого прийнято рішення, яке набрало законної сили. Під час розгляду вказаної справи про поділ майна подружжя ОСОБА_3 не повідомляв суд та не заявляв вимог про стягнення коштів та про поділ кредитних зобов'язань, які були сплачені та виникли внаслідок укладення ним кредитних договорів з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", як і не повідомляв суду жодних відомостей про те, що майно, яке було предметом спору, було набуте за рахунок грошових коштів, отриманих в кредит від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Водночас, що під час розгляду вказаної справи про поділ майна подружжя ОСОБА_3 не заявляв вимог про стягнення коштів та про поділ кредитних зобов'язань, які виникли внаслідок укладення ним кредитного договору з ПАТ "КБ "Надра". Станом на даний час кредитні зобов'язання, які виникли внаслідок укладення 08 грудня 2006 року між ВАТ "КБ "Надра" та позивачем кредитного договору № 004/27/06-ф припинені у зв'язку з їх виконанням, а тому у суду відсутні підстави здійснювати поділ цих зобов'язань.

Також судом встановлено, що з моменту розірвання шлюбу ОСОБА_3 одноособово користується транспортним засобом марки "AUDI" модель А6 реєстраційний номер НОМЕР_1. У зв'язку з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про стягнення коштів та про поділ кредитних зобов'язань, які були сплачені та виникли внаслідок укладення ним кредитного договору з ПАТ "КБ "Надра" № 004/27/06-ф від 08 грудня 2006 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 60, 209, 169, 212-215, 218 ЦПК України, ч.4 ст.65 ЦК України, пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суд , -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб - ПАТ КБ "Надра" в особі Львівського регіонального управління, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про розподіл кредитних зобов'язань та стягнення коштів - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Городецька