Номер провадження 22-ц/788/69/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 11 листопада 2014 року

у справі за позовом представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім.М.В.Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок профзахворювання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 11 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 8 250 грн. в рахунок відшкодування морально шкоди, спричиненої йому професійним захворюванням та 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

При цьому зазначає про відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки до спірних правовідносин суд помилково застосував положення ст.237 КЗпП України та ст.ст. 23,1167 ЦК України і стягнув з Товариства кошти на відшкодування моральної шкоди за відсутності вини останнього в захворюваннях позивача, а також не звернув увагу на ту обставину, що Товариство не порушувало прав позивача на передбачені ст.153 КЗпП України безпечні та нешкідливі умови праці. Крім того, вважає, що суд при розгляді справи порушив принципи цивільного судочинства, передбачені ст.ст. 10,11 ЦПК України та розглянув справу і вирішив питання про вимогу, яка не заявлялася, а саме встановив той факт, що відповідач згідно акту розслідування професійного захворювання порушив права позивача на безпечні та нешкідливі умови праці.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, місцевий суд виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди та наявності підстав для її задоволення.

Висновок суду є таким, що відповідає зібраним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24 жовтня 1977 року по 29 січня 2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе». Працював на посаді котельника-збірника четвертого розряду. За наказом № 4220/ок від 10 серпня 1999 року позивачу присвоєна друга професія газо різник другого розряду. З 29 січня 2014 року звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах згідно наказу № 416/ВК від 28 січня 2014 року (а.с.5,6). При виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання.

Під час роботи на підприємстві відповідача, у зв'язку з впливом шкідливих умов виробництва позивач отримав профзахворювання, йому встановлений основний діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології І стадії, фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень І ступеня. Легенева недостатність І ступеня. Захворювання професійне (вперше встановлене ППЛЕК НДІ гігієни праці та профзахворювань ХМНУ 07 травня 2014 року). Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійко враженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та ангіоспазмами пальців рук, міофіброз м'язів передпліч та плечового поясу, двосторонній плечево-лопатковий періартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових та променево- зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом та обмеженням функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне від дії локальної вібрації, фізичного перевантаження та несприятливого мікроклімату (вперше встановлене ППЛЕК НДІ гігієни праці та профзахворювань ХМНУ 07 травня 2014 року). Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ступінь)- за класифікацією ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві (вперше встановлене ППЛЕК НДІ гігієни праці та профзахворювань ХМНУ 07 травня 2014 року) та як супутній: Ішемічна хвороба серця, дифузійний кардіосклероз (І 11.0). Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. СН І ступеня (М 42.1). Розповсюджений остеохондроз, спондилоартроз, рертролістез L4-L5, виражений радикулярний та больовий синдром. (J 31.2). Хронічний фарингіт у стадії ремісії (Н 52.0) Гіперметропія слабкого ступеня обох очей, (Н 52.4) пресбіопія, (Н 31.8) Гіпертонічна ангіопатія сітківки (а.с.7).

28 травня 2014 року комісія з представників Сумської міської CEC, ПАТ«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе та Управління ВД Фонду у м.Суми провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивача, за результатами якого склала акт розслідування за формою П-4 від 28 травня 2014 року № 60, у якому відзначила що захворювання позивача виникло внаслідок недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи у шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкості праці та тривалого впливу локальної вібрації (а.с.7).

07 липня 2014 року позивач пройшов первинний огляд спеціалізованою фтизіатричною МСЕК, за наслідками якого йому встановлено 55% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком на один рік з датою чергового переогляду 07 липня 2015 року (а.с.9,21-24).

Вказані факти правильно і з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції та визнаються сторонами.

За викладених обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з професійним захворюванням, отриманим за час роботи на ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» в неналежних умовах праці, які виникли з вини цього відповідача, ОСОБА_3 зазнав немайнових втрат, а тому правильно поклав обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на даного роботодавця.

Незважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, яке передбачене ч.1 ст.43 Конституції України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці.

Посилання апелянта на те, що позивач був ознайомлений зі шкідливими умовами праці та знав про можливі шкідливі наслідки для свого здоров'я, не спростовують факту наявності вини роботодавця в неналежному забезпеченні нешкідливих умов праці та не є підставою для позбавлення позивача права на отримання відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про недоведення факту моральної шкоди є безпідставними, оскільки втрата позивачем з вини роботодавця нормальних життєвих зв'язків, що безперечно вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, безумовно вказує на заподіяння йому моральної шкоди. Заподіяння моральної шкоди є очевидним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції враховував роз'яснення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, та належно оцінив характер, обсяг страждань, яких зазнав позивач та його немайнових втрат та інші обставини, зокрема стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування у цій частині не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -