АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4059/15 Головуючий 1 інст. Оксененко В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Швецової Л.А.,

суддів : Гальянової І.Г., Костенко Т.М.

за участі секретаря Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання недійсним договору комісії та договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_1 звернулись суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання недійсним договору комісії та договору купівлі-продажу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що у 2006-2007 р. позивач для власних потреб взяв позику у ОСОБА_5 На вимогу позикодавця 04.04.2007 року позивачка уклала з ним договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Протягом наступних років позивач повністю повернув гроші. Наприкінці 2010 року позивачам стало відомо, що у червні 2009 року вказану квартиру, в якій проживають та зареєстровані крім них неповнолітні особи, без згоди власника квартири ОСОБА_8, ОСОБА_3, яка діяла за договором комісії, передала у власність ОСОБА_4 Разом з тим договору комісії ОСОБА_8 не укладала і не підписувала та продавати квартиру, яка є єдиним житлом її родини, наміру не мала. Просили визнати договір комісії недійсним, оскільки він підписаний помилково, під впливом омани, з порушенням волевиявлення позивачки. Позивачка вважала, що підписує якійсь інший документ (довіреність), а нотаріус при цьому не встановила її дійсні наміри, не розяснила їй правові наслідки цієї дії, на той час у ОСОБА_8 були відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. ОСОБА_3 вона раніше не знала, гроші від продажу квартири остання їй не віддавала. На підставі договору комісії 05.06.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири, хоча позивачі продовжували проживати в квартирі та мешкають там до теперішнього часу, сама ж квартира на час укладання угоди перебувала в іпотеці, тому позивачі вважають, що цей договір також повинен бути визнаний недійсним.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказав, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявлених ОСОБА_8, ОСОБА_1 вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, зазначивши при цьому, що жодних даних, які б підтверджували наявність обману з боку відповідача при укладенні спірного правочину.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду та знаходить його таким, що ґрунтується на повно і всебічно досліджених доказах, наданих сторонами, є таким що відповідає вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

По справі достовірно встановлено, що 04.11.2008 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 був укладений договір комісії, відповідно до умов якого позивачка надала відповідачці повноваження укладати від її імені договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Вказаний договір комісії посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9, реєстровий номер 3777.

Позивачі, звернувшись до суду з позовом стверджували, що договору комісії ОСОБА_8 не підписувала та що знаходячись в приміщенні приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 позивачка можливо підписувала білий аркуш паперу, вважаючи його довіреністю на зняття арешту зі спірної квартири.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України, а також якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( частина перша статті 299 ЦК України, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до ст. 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваними.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним, повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, які виникли з правочину і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правого значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у справі, виникає спір.

З висновку почеркознавчої експертизи № 12509 від 30.01.2015 р. вбачається, що в договорі комісії від 04.11.2008 р., в реєстрі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 за 2008 р. (номер нотаріальної дії 3777 від 04.011.2008 р. в графі «підписи осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії» рукописні записи та підписи виконані ОСОБА_8

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_8 ОСОБА_10 та ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення по справі додаткової судової почеркознавчої експертизи, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції була призначена почеркознавча експертиза щодо наявності підпису ОСОБА_8 на договорі комісії від 04 листопада 2008 року, яка була проведена, однак експертом не був досліджений перший екземпляр договору комісії, вчинений на синьому нотаріальному бланку і тому проведення експертного дослідження без врахування дослідження перший екземпляр договору комісії, вчинений на синьому нотаріальному бланку апелянти вважають порушенням права на доступ до правосуддя.

Клопотання представника ОСОБА_8 ОСОБА_10 та ОСОБА_1 було задоволено та призначено по справі додаткову судову почеркознавчу експертизу.

Для проведення додаткової експертизи, витребувано у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 оригіналі першого примірника ( на офіційному нотаріальному бланку синього кольору) Договору комісії від 04 листопада 2008 року, укладеного між ОСОБА_8 ( Комітентом) і ОСОБА_3 ( Комісіонером) і засвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 ( реєстраційний номер 3777 від 04 листопада 2008 року ), який повинен був бути вилучений у ОСОБА_3К під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05 червня 2009 року ( реєстраційний номер № 2292 від 05.06.2009 року).

Згідно почеркознавчої експертизи № 8009 від 17.11.2015 р. вбачається, що підпис від імені ОСОБА_8 в першому примірнику договору комісії від 04.11.2008 року в графі «ПІДПИСИ СТОРІН», в рядку «КОМІТЕНТ:» виконано ОСОБА_8 Рукописний запис «Друбецькая Лариса Исааковна» в першому примірнику договору комісії від 04.11.2018 року, а графі «ПІДПИСИ СТОРІН», в рядку «КОМІТЕНТ:» виконано ОСОБА_8

За таких обставин, апелянтами, а ні у суд першої інстанції, а ні у суд апеляційної інстанції не надано достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, у звязку з чим судова колегія приходить до висновку, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанн вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лиш формальни міркувань.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті цивільно-правового спору не спростовують і не дают підстав для висновку про неправиль застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: