Справа № 344/2308/14-ц
Провадження № 22-ц/779/840/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ПАТ «Банк «Форум» про виселення та зняття з реєстрації, а також про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пред'явили до ОСОБА_4, третя особа ПАТ «Банк «Форум» вищезазначений позов. Позовні вимоги обґрунтували тим, що на прохання відповідача дозволили йому тимчасово вселитись у будинок по АДРЕСА_1 Посилаючись на те, що відповідач не бажає на їх вимогу добровільно виселитись з названого будинку, а зловживаючи їх довірою, ще й вселив в належний їм будинок сторонніх людей та систематично порушує громадський порядок, а також на те, що даний будинок підлягає продажу у зв'язку із кредитною заборгованістю перед Банком, позивачі з врахуванням збільшення позовних вимог просили виселити та зняти з реєстрації ОСОБА_4 в будинку по АДРЕСА_1, а також стягнути із останнього на їх користь 101259,39 грн матеріальної шкоди, 1000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Постановлено виселити ОСОБА_4 з будинку по АДРЕСА_1 та стягнути з нього на користь держави 243,60 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального права. Зазначає, що судом не було прийнято до уваги того, що між ним та позивачами було укладено договір найму даного будинку на невизначений строк і позивачі не попереджали його про виселення у передбачений законом трьохмісячний строк. При цьому, вказує апелянт, позивачі взагалі не ставили питання про розірвання даного договору в порядку, визначеному законодавством. ОСОБА_4 вважає, що судом до даних правовідносин неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки, на його думку, в даному випадку слід було керуватися нормами договірного права. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість даного рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у повному об'ємі в задоволенні позовних вимог.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_4 16.04.2015 року не з'явився з невідомих причин, хоч судове повідомлення йому було вручено у встановленому законом порядку завчасно. Не з'явився апелянт у судове засідання і після оголошення перерви до 12.05.2015 року. Отже, є правові підстави для розгляду даної справи у його відсутності, а також у відсутності представника ПАТ "Банк "Форум", якому теж належним чином та завчасно вручено судове повідомлення.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечили, зазначивши, що вони придбали спірний будинок у червні 2007 року і дозволили тимчасово безоплатно проживати у ньому своєму знайомому - ОСОБА_4, який не бажає в добровільному порядку звільнити будинок, перешкоджає їм у реалізації права власності. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що вона не підписувала ні договір житлового найму, ні згоду на реєстрацію відповідача у спірному будинку. Позивачі вважають, що рішення суду в частині виселення ОСОБА_4 є законним і обгрунтованим, тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі в частині виселення ОСОБА_4 не відповідає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було укладено договір житлового найму, який на письмову вимогу власника будинку було розірвано.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність договірних відносин між ОСОБА_2 та відповідачем щодо найму житлового будинку. По-перше, позивачами зазначалось, що ОСОБА_4 вселився у спірний будинок на правах тимчасового жильця, а не наймача будинку, і позов про виселення ними було заявлено не з підстави, передбаченої ст.825 ЦПК України. Отже, суд в порушення правила диспозитивності самостійно змінив підставу позову, і при вирішенні спору щодо виселення відповідача неправильно застосував норми матеріального права.

Крім того, слід зауважити, що нормами чинного житлового та цивільного законодавства України встановлено певні вимоги щодо договору найму житла.

В ч.2 ст.158 ЖК України вказано, що договір найму житлового приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконкомі місцевої ради або в утвореному ним органі управління. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця та інші умови найму.

Статтею 821 ЦК України (2004 року) вимоги до договору найму житла розширено. Зокрема, в ч.1 ст.821 ЦК України вказано, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо ж у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

В матеріалах справи міститься договір найму будинку АДРЕСА_1 від 22.02.2008 року, сторонами якого зазначені ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (а.с.41). Однак, колегія суддів констатує, що строк найму названого будинку у названому договорі не було визначено. Отже, виходячи із змісту ч.1 ст.821 ЦК України, навіть за умови, що згаданий договір підписаний власником будинку - ОСОБА_2, яка цю обставину заперечує з посиланням на висновок судової графологічної експертизи, строк дії зазначеного договору закінчився 22.02.2013 року. Ніяких об'єктивних і належних доказів того, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було укладено новий договір найму спірного будинку немає. На ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Оскільки ОСОБА_4 проживає на даний час у згаданому житловому будинку не в якості наймача житла, то він є тимчасовим жильцем. Згідно ч.3 ст.98 ЖК України тимчасові жильці на вимогу зобов'язані негайно звільнити приміщення, а у випадку відмови - підлягають виселенню у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 попередили письмово відповідача про необхідність виселитись із спірного будинку, що підтверджено листом-вимогою від 22.04.2014 року (а.с.104). Однак, ОСОБА_4 відмовляється це зробити, помилково вважаючи, що він має право користування спірним будинком. Оскільки відповідач порушує права співвласників названого вище будинку - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вільне володіння, користування та розпорядження належним їм житловим будинком, то він підлягає виселенню, однак з іншої правової підстави (ч.3 ст.98 ЖК України), ніж та, яка була застосована судом першої інстанції.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення в частині виселення ОСОБА_4 не може бути залишене в законній силі. В даному випадку є правові підстави для ухвалення в зазначеній частині нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2015 року в даній справі в частині виселення ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з цього будинку ОСОБА_4 без надання іншого житлового приміщення.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв