Справа № 404/2113/15-ц
Номер провадження 2/404/1785/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом В.о. прокурора м. Кіровограда в інтересах держави до ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення та державних актів на право власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В :

В.о. прокурора м. Кіровограда звернувсь до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним рішення ОСОБА_1 міської ради № 1524 від 06.11.2008 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 по пров. Виноградному»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №424577, виданий 23.02.2009 ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 424578, виданий 23.02.2009 ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що п. 103 рішення ОСОБА_1 міської ради від 08.12.2005 № 1596 «Про регулювання земельних відносин» погоджено місце розташування та надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в районі Лелеківки (пров. Виноградному) за рахунок земель інші відкриті землі ОСОБА_2 площею 0,22 га, з них 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 0,12 га для ведення садівництва. Рішенням ОСОБА_1 міської ради від 06.11.2008 № 1524 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено містобудівне обґрунтування внесення змін до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда), зміни функціонального та цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва. Пунктом 2 рішення ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пров. Виноградному у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва загальною площею 2200,00 кв.м та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, повязаних із вилученням земельної ділянки. Пунктом 3 вищезазначеного рішення передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку по пров. Виноградному площею 2200,00 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав державні акти на право власності на земельні ділянки: серія ЯЗ № 424577 від 23.02.2009 щодо земельної ділянки площею 1000,00 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); серія ЯЗ № 424578 від 23.02.2009 щодо земельної ділянки площею 1200,00 кв.м для ведення садівництва. Пункт 1 рішення ОСОБА_1 міської ради від 06.11.2008 № 1524 суперечить вимогам чинного на той час законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним. ОСОБА_1 міською радою не приймалося рішення про коригування генерального плану м. Кіровограда, а отже, відсутні правові підстави для внесення змін до нього. За інформацією управління містобудування та архітектури ОСОБА_1 міської ради зміни до генерального плану м. Кіровограда за період з 2008 по 2015 роки не вносилися. З огляду на допущені порушення вимог законодавства при прийнятті спірного пункту рішення ОСОБА_1 міської ради, наявні підстави для визнання його недійсним. Генеральним планом м. Кіровограда, що затверджений рішенням ОСОБА_1 міської ради від 12.09.200 року № 627, спірні земельні ділянки, віднесено до території зелених насаджень загального користування, про що свідчить інформація Управління містобудування та архітектури ОСОБА_1 міської ради від 13.02.2015 та відповідне викопіювання з генерального плану м. Кіровограда. Таким чином, земельні ділянки, що передані у власність ОСОБА_2, відносяться до земель загального користування населеного пункту, а тому не можуть бути передані у приватну власність. На сьогоднішній день згідно Плану зонування території міста Кіровограда, затвердженого рішенням ОСОБА_1 міської ради від 17.09.2013 № 2456, спірні ділянки знаходяться в рекреаційних зонах активного відпочинку, про що свідчить інформація ОСОБА_1 міської ради від 13.02.2015. Тобто, використання їх для будівництва будівель і споруд, а також для ведення садівництва, суперечить містобудівній документації. Пункти 2-3 рішення від 06.11.2008 № 1524 суперечать вимогам чинного на той час законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ № 424577 та № 424578 видано на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке визнається недійсним, і яке, відповідно, не створює юридичних наслідків, державні акти, видані на підставі цього рішення, також є недійсними та підлягають скасуванню. Наведене на думку прокурора вказує на відсутність у ОСОБА_1 міської ради достатніх підстав та не додержання вимог чинного законодавства України при прийнятті відповідного рішення та відповідно, на відсутність підстав для оформлення державних актів на вказані земельні ділянки.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2015 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_3.

Прокурор м. Кіровограда в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позову. А також просили застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд, в мажах наданих доказів, заслухавши пояснення прокурора, відповідача та представника відповідача, представника третьої особи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно п. 103 витягу із рішення № 1596 від 08.12.2005 року сімнадцятої сесії четвертого скликання ОСОБА_1 міської ради «Про регулювання земельних відносин» погодженого місце розташування та надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в районі Лелеківки (пров. Виноградному) за рахунок земель інші відкриті землі: ОСОБА_2 площею 0.22 га (в тому числі по угіддях: 0,22 га інші відкриті землі), з них площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 0,12 га для ведення садівництва (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 Рішенням ОСОБА_1 міської ради від 06.11.2008 № 1524 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено містобудівне обґрунтування внесення змін до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда), зміни функціонального та цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва.

Пунктом 2 рішення ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пров. Виноградному у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва загальною площею 2200,00 кв.м та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, повязаних із вилученням земельної ділянки.

Пунктом 3 вищезазначеного рішення передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку по пров. Виноградному площею 2200,00 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав державні акти на право власності на земельні ділянки: серія ЯЗ № 424577 від 23.02.2009 р. щодо земельної ділянки площею 1000,00 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); серія ЯЗ № 424578 від 23.02.2009 щодо земельної ділянки площею 1200,00 кв.м для ведення садівництва.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 424577 виданого ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення сесії ОСОБА_1 міської ради від 06.11.2008 року № 1524 є власником земельної ділянки площею 1000,00 кв.м. Земельна ділянка розташована м. Кіровоград пров. Виноградний для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 9).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 424578 виданого ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення сесії ОСОБА_1 міської ради від 06.11.2008 року № 1524 є власником земельної ділянки площею 1200,00 кв.м. Земельна ділянка розташована м. Кіровоград пров. Виноградний для ведення садівництва (а.с. 10).

Відповідно до повідомлення ОСОБА_1 міської ради № 21 від 13.02.2015 року земельні ділянки в районі пров. Виноградного, які надані ОСОБА_2 відповідно до Генерального плану м. Кіровограда знаходяться на території зелених насаджень загального користування, згідно з планом зонування м. Кіровограда зазначені земельні ділянки відносяться до рекреаційної зони активного відпочинку (а.с. 11-13).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2015 року ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,12 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер :06:047:0091, що знаходиться за адресою м. Кіровоград, пров. Виноградний, 13-а, призначення земельної ділянки: для ведення садівництва (а.с. 26-27).

Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за адресою: м. Кіровоград, пров. Виноградний на вказаній земельній ділянці наявні такі обмеження: використовувати земельну ділянку за визначеним цільовим призначенням; складання планово-картографічного матеріалу про відновлення, встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки; умови додержання природоохоронних вимог, утримання прилеглої території в належному санітарному стані (а.с. 67, 74).

Згідно витягу із рішення № 1596 від 08 грудня 2005 року погоджено місце розташування та надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в районі Лелеківки (пров. Виноградному) за рахунок земель інші відкритті землі: ОСОБА_2 площею 0,22 га (в тому числі по угіддях 0,22 га інші відкриті землі), з них площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 0,12 га для ведення садівництва (а.с. 111)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

В звязку з чим, для визначення цільового призначення земельної ділянки необхідно в першу чергу документацію із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Статтею 2 вищевказаного Закону визначено, що землеустрій зокрема забезпечує: реалізацію державної політики щодо використання та охорони земель; наукове обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням з урахуванням державних; встановлення особливого режиму та умов використання й охорони земель; встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів; прогнозування, планування і організацію раціонального використання та охорони земель на національному, регіональному, локальному і господарському рівнях.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок належать до видів документації із землеустрою, визначених статтею 25 Закону України «Про землеустрій».

Генеральний план в переліку документів із землеустрою не зазначений, а тому він не являється документацією із землеустрою якою регулюється встановлення і закріплення на місцевості меж територій природно заповідного фонду, оздоровчого, рекреаційного та іншого природоохоронного призначення.

Таким чином, цільове призначення земельної ділянки визначається документацією із землеустрою.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать зокрема: визначення території для містобудівних потреб згідно з рішенням відповідної ради; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній.

Аналізуючи рішення ОСОБА_1 міської ради можна зробити висновок, що до затвердження проекту землеустрою, спірна земельна ділянка була визначена як інші відкриті землі, тобто землі щодо яких не визначено цільове призначення та відсутні будь-які обмеження щодо користування, а тому режиму охорони даних земель не було визначено.

На запит в.о. прокурора м. Кіровограда Управлінням містобудування та архітектури ОСОБА_1 міської ради № 528 від 20.02.2015 року повідомлено, що до Генерального плану м. Кіровограда, затвердженого рішенням ОСОБА_1 міської ради від 12 вересня 2000 року № 267, в період з 2008 по 2015 роки зміни не вносились (а.с. 62).

Положеннями статті 1 Закону України «Про планування і забудову території» визначено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Детальний план території - містобудівна документація, що визначає зонування територій, розташування червоних ліній, інших ліній регулювання забудови, зон, у яких встановлюються планувальні обмеження, розміщення та функціональне призначення об'єктів містобудування, види забудови для окремих районів, мікрорайонів, кварталів та районів реконструкції існуючої забудови населених пунктів.

Статтею 12 Закону України «Про планування і забудову території» встановлено, що відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами зокрема організують розроблення та затвердження місцевих правил забудови, детальних планів території, планів червоних ліній, іншої містобудівної документації та проектів.

Згідно статті 13 Закону України «Про планування і забудову території» детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає: розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови; розташування окремих земельних ділянок та об'єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок; розташування інженерно-транспортної інфраструктури; принципи формування архітектурно-просторової композиції забудови; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами

Спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури відповідно до детального плану території подають висновки і пропозиції сільським, селищним, міським радам та їх виконавчим органам, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям для наступного прийняття рішень у межах повноважень, визначених законом, щодо вибору, вилучення (викупу), надання у власність або користування (оренду) земельних ділянок.

З вищевикладеного вбачається, що під час вибору земельної ділянки та надання її у власність спеціально уповноважений орган з питань містобудування та архітектури керується не Генеральним планом, а Детальним планом території.

За інформацією Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 5066/22-0524 від 26.08.2015 року рішення щодо розроблення та затвердження детального плану території м. Кіровограда ОСОБА_1 міською радою не приймалися. Порядок розроблення та затвердження детального плану визначаються, зокрема, статтею 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Питання розмежування територій зелених насаджень загального користування регулюється детальним планом території (який на даний час не розроблений) та Планом зонування території м. Кіровограда, затвердженого рішенням ОСОБА_1 міської ради № 2456 від 17.09.2013 року (а.с. 196).

Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

За статтею 14 Закону України «Про планування і забудову території» планом червоних ліній відповідно до генерального плану населеного пункту, детального плану, даних Державного земельного кадастру, містобудівного кадастру населеного пункту визначається розташування червоних ліній.

Відповідно до планів червоних ліній сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень: встановлюють межі земель загального користування населених пунктів; вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність або користування (оренду) земельних ділянок, встановлюють на відповідній території єдині умови та обмеження використання земель, визначених для містобудівних потреб; визначають технічні умови для розміщення та утримання інженерно-транспортної інфраструктури.

За приписом пункту 5 частини 1 статті 30-2 Закону України «Про планування і забудову території» громадському обговоренню підлягають розроблені та погоджені в установленому законодавством порядку проекти місцевих правил забудови та проекти містобудівної документації, які пройшли в установленому законодавством порядку державну експертизу, а саме: містобудівного обґрунтування розміщення об'єктів містобудування.

Частиною 4 статті 30-2 вищевказаного Закону визначено, що проектування і будівництво окремих будівель і споруд, не передбачених чинним генеральним планом (для малих і середніх населених пунктів), детальним планом території (для великих, більших і найбільших населених пунктів), не допускається і не виноситься на обговорення.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1094 замовником проекту землеустрою може бути сільська, селищна, міська рада, обласна, районна, Київська або Севастопольська міська держадміністрація, землевласник або землекористувач, інша особа відповідно до закону. У разі прийняття судом рішення про розроблення проекту землеустрою його замовником є фізична або юридична особа, на користь якої прийнято рішення. Проект землеустрою розробляється відповідно до завдання, затвердженого замовником, яке є невід'ємною частиною договору про розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, у звязку з не прийняттям Детального плану території та не визначенням червоних ліній (які є підставою для розмежування земель загального користування), земельна ділянка по пров. Виноградному (в районі Лелеківки) в м. Кіровограді являлася відкритою землею та законно була відведена у власність ОСОБА_2, а також, враховуючи, що територія пров. Виноградному (в районі Лелеківки) в м. Кіровограді не визначена як рекреаційна зона активного відпочинку, суд приходить до висновку, що рішення ОСОБА_1 міської ради № 1524 від 06.11.2008 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 по пров. Виноградному» приймалось відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсними державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Таким чином, у разі встановлення судом неправомірного отримання особою земельної ділянки або отримання її з непередбачених законом підстав особа не набуває права власності на неї, а тому не набуте право власності не може бути припинено відповідно до статті 140 земельного кодексу України 2001 року.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 140 Земельного кодексу України 2001 року висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року № 6-57цс13, яка відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Отже, відповідно до статей 16 Цивільного кодексу України, 152 Земельного кодексу України 2001 року способами захисту цивільних прав, у тому числі у сфері земельних правовідносин, є як примусове припинення прав на земельну ділянку (статті 140, 143-146 Земельного кодексу України 2001 року), так і визнання недійсними угод (стаття 152 Земельного кодексу України 2001 року, стаття 215 Цивільного кодексу України) із застосуванням реституції або віндикації у разі витребування земельної ділянки (статті 387, 388 Цивільного кодексу України), а також визнання недійсним акта органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування та державного акта на право власності на земельну ділянку, виданих на підставі незаконних рішень.

Таким чином, передбачені статтями 140-149 Земельного кодексу України 2001 року та статтею 152 Земельного кодексу України 2001 року, статтями 215, 216, 387, 388 Цивільного кодексу України способи захисту прав є різними за своєю суттю й характером, а тому їх обовязкове одночасне застосування законом не передбачено.

Тобто даний спір не може бути вирішено у спосіб, обраний прокурором одночасно.

Також під час розгляду справи встановлено, що на даний час власником земельної ділянки площею 0,12 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер :06:047:0091спірних земельних ділянок є третя особа ОСОБА_3, про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки (т. 1, а.с. 26-27).

У відповідності до вимог статті Цивільного процесуального кодексу України право вибору особи, яка має відповідати за позовом належить виключно позивачеві, при цьому, суд позбавлений можливості самостійно проводити заміну неналежного відповідача чи залучати співвідповідача до участі у справі. Прокурором відповідне клопотання не подано. Тобто, позовна вимога про визнання недійсним державного акта на право власності земельної ділянки площею 0,12 гектарів звернуто до неналежного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах закону, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідачем заявлено про сплив позовної давності. Між тим, прокурор стверджує, що про незаконність спірного рішення йому стало відомо лише 26.01.2015 року під час виконання завдання прокуратури Кіровоградської області щодо вивчення на підставі публікації в ЗМІ стану законності забудови земельних ділянок біля озера в Лісопарковій зоні та вивчення рішень, прийнятих ОСОБА_1 міською радою з даного питання, а тому строк позовної давності ним не пропущено.

Проте, і стаття 261 Цивільного кодексу України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

За змістом статті 261 Цивільного кодексу України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обовязки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 29.10.2014 року № 6-152цс14.

В звязку з тим, що відповідачем не надано достатніх доказів щодо пропущення прокурором строку позовної давності, в суду відсутні законні підстави для застосування наслідків їх пропуску.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах закону, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви В.о. прокурора м. Кіровограда в інтересах держави до ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення та державних актів на право власності на земельні ділянки - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда