МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. № 2/521/548/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про зобов'язання особи привести самочинно реконструйоване домоволодіння до попереднього стану,

встановив:

У січні 2012р. Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідач, самовільно, без відповідних дозвільних документів здійснив самочинну реконструкцію приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, шляхом: надбудови другого поверху площею 59 кв.м. над частиною житлового будинку під літ. «А», надбудови другого поверху площею 22 кв.м. над гаражем «Е»; побудови двоповерхової прибудови площею 83 кв.м. до житлового будинку під літ. «А». Оскільки відповідачем не були надані відповідні дозвільні документи на будівництво надбудови другого поверху над частиною житлового будинку під літ. «А», надбудови другого поверху над гаражем «Е», побудови двоповерхової прибудови до житлового будинку під літ. «А», позивач в порядку ст.ст. 319, 376 ЦК України просив суд зобов'язати відповідача за його рахунок привести самочинно реконструйоване домоволодіння до попереднього стану згідно із технічною документацією на житловий будинок.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог був залучений ОСОБА_3 за його заявою.

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діючий за довіреністю від 12.01.2015р. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі (т.3 а.с.11).

Представник відповідача, діючий за довіреністю від 28.01.2014р. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, посилався на те, що домоволодіння, що є предметом позову було реконструйовано в порядку передбаченому діючим законодавством та прийнято в експлуатацію. Відповідач отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок. Тому вказані документи спростовують твердження позивача про самочинну реконструкцію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.22).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином (т.3 а.с.7).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 та його представник, діючий за довіреністю від 26.03.2013р. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити (т.2 а.с.9).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачу на праві власності на підставі договору дарування від 05 травня 2006р. належала 1/2 частина будинку з надвірними господарчими спорудами під №23, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та в цілому складалася з одного житлового будинку, позначеному на схематичному плані під літ. «А», загальною площею 92,8 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., та надвірних господарчих споруд під літ. «Б,К»- літні кухні, «В,Л»- убиральні, «Д,Г,И,О-сараї, «Е,З» - гаражі, «Ж,М» - навіси, №1-7 - огорожа,1-11-мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 1197 кв.м. (т.1 а.с.18).

Зазначена частина будинку з надвірними господарчими спорудами належала на праві власності дарувальнику, а саме ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 травня 2005р. (т.3 а.с.16).

Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся за №56 від 21 січня 1955р. було проведено відвід земельної ділянки по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.133-134).

29 травня 2006р. право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину будинку з надвірними господарчими спорудами під №23, що розташований по АДРЕСА_1 було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (т.1 а.с.17).

Інша частина будинку з надвірними господарчими спорудами під №23, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, також належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 липня 2012року, укладеного між останнім та ОСОБА_5 (т.3 а.с.14-15).

Відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу від 10 липня 2012року, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 3/5 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, який складається в цілому з: житлового кам'яного будинку під літ. «А», загальною площею 92,8 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., та надвірних господарчих споруд під літ. «Б,К»- літні кухні, «В»- вбиральня, «Д,Г,И-сараї, «З» - гараж, №1-7 - огорожа,1-11-мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 1230 кв.м. (т.3 а.с.16).

14 вересня 2012р. право власності ОСОБА_2 на 3/5 частин будинку з надвірними господарчими спорудами під №23, що розташований по АДРЕСА_1 було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (т.3 а.с.17).

Таким чином, відповідач на 10 липня 2012р. став єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає у будинку АДРЕСА_1.

З позовної заяви вбачається, що відповідач самовільно, без відповідних дозвільних документів, провів самочинну реконструкцію приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом: надбудови другого поверху площею 59 кв.м. над частиною житлового будинку під літ. «А»; надбудови другого поверху площею 22 кв.м. на гаражем «Е»; побудови двоповерхової прибудови площею 83 кв.м. до житлового будинку під літ. «А».

Факт проведення самочинної реконструкції будинку на думку позивача підтверджується: службовою запискою завідуючого сектором контролю за утриманням житлового фонду від 24.11.2011р.; актом обстеження від 23.11.2011р.; фото фіксацією - 2 фото; план-схемою самовільної реконструкції; копією технічного паспорту на житловий будинок; копією листа інспекції по благоустрою міста Одеської міської ради; копією листа управління архітектури та містобудування Одеської міської ради; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копією договору дарування.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 7.11.2012р. позовну заяву Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 за свій рахунок привести самочинно реконструйоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічною документацією на житловий будинок (т.1 а.с.73-75).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.05.2013р. рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено (т.1 а.с.160-162).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2012року та рішення апеляційного суду Одеської області від 29.05.2013р. були скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 216-218).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2013р. справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду (т.2 а.с.3).

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім,ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.ст.152,154 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005р. №76.

Згідно з пунктом 1.4.1 цього наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 ухвалою суду від 27.02.2014р. була призначена судова будівельна-технічна експертиза, але матеріали цивільної справи були повернуті до суду без експертного висновку (т.2 а.с.38-40,170).

В ході розгляду справи представником відповідача до суду було надано копію рішення Одеської міської ради від 25.06.2014р. про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі, згідно якого ОСОБА_2 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд за адресою: м. Одеса, вул. 1-а Виноградна,23 (т.2 а.с. 200).

27 жовтня 2014р. на ім'я відповідача було видано технічний паспорт на житловий будинок під АДРЕСА_1 (т.2 а.с.194-199).

Встановлено, що 08.11.2014р. Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на ім'я відповідача ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 416,0 кв.м., у тому числі житловою 135,2 кв.м.(т.1 а.с.201).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 416,0 кв.м., у тому числі житловою 135,2 кв.м. було зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:17065247 від 08.11.2014р., яке було прийнято відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (т.2 а.с.202).

Ухвалою суду від 05.12.2014р. за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 вдруге була призначена судова будівельна-технічна експертиза (т.2 а.с.208).

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи від 29.12.2014р. реконструкція житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 виконана без порушення відповідних положень та вимог діючих будівельних норм, а саме ДБН В.2.2-15-2005, ДБН 360-92, а також експертом було зазначено про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між проведеною реконструкцією житлового будинку під АДРЕСА_1 належного на праві власності ОСОБА_2 та негативними наслідками щодо технічного стану окремих елементів будинку під АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3

Експертом було також встановлено, що вірогідною причиною негативного технічного стану окремих елементів будинку під АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3 є неналежна її експлуатація самим ОСОБА_3, та зокрема проведення ним самочинної реконструкції та побудови окремих наземних та підземних приміщень.

Згідно ч.15 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частин 1,4,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це не порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Положення статті 376 ЦК поширюється на випадки самочинного будівництва житлових будинків, будівель,споруд, іншого нерухомого майна як фізичними так і юридичними особами.

Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст.9 Закону України від 20 травня 1999р. «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно зі ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при вирішенні позовів про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових будинків, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК України до цих правовідносин не застосовуються.

Пунктом 9 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-У1 було визначено спрощений порядок прийняття до експлуатації збудованих до 01 березня 2011р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд , прибудов до них тощо, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття яких подаються до 31.12.2012р.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» для початку будівельних робіт достатньо направлення повідомлення або декларації до територіального органу державної архітектурно-будівельної інспекції з урахуванням категорії складності об'єктів будівництва.

Статтею 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-У1 передбачено, що віднесення будівництва до категорії складності об'єктів будівництва до категорії складності об'єктів будівництва здійснюється проектною організацією і замовником; від зазначеної категорії залежить склад дозвільної документації, необхідної для початку будівництва.

Суд вважає, що надані представником відповідача документи, а саме: свідоцтво про право власності на житловий будинок №23, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 416,0 кв.м., у тому числі житловою 135,2 кв.м., видане 08.11.2014р. Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на ім'я відповідача ОСОБА_2 та витяг про реєстрацію права власності на житловий будинок №23, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, свідчать про те, що відповідач отримав всі дозвільні документи на реконструкцію житлового будинку під №23, що розташований по АДРЕСА_1, і відповідно до діючого законодавства здав його до експлуатації.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що на момент винесення рішення по справі, житловий будинок під №23, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, не є самочинним, оскільки відповідач ОСОБА_2 отримав на будинок правовстановлюючі документи, та зареєстрував своє право власності на нього в Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд…Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи згідно поданих доказів вказують на наявність підстав для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки на реконструйований житловий будинок під АДРЕСА_1 ОСОБА_2 отримав правовстановлюючі документи про право власності, що свідчать про те, що реконструкція проведена відповідно до вимог чинного законодавства є не є самочинною.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 376, 383, 386 ЦК України, ст.ст.23, 29 Закону України «Про планування та забудову територій», ст.ст. 5,12 Закону України «Про основи містобудування», ст.28 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», ст.ст.107,114, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про зобов'язання особи привести самочинно реконструйоване домоволодіння до попереднього стану - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда

19.01.15