Справа № 570/1306/15-ц
Номер провадження 2/570/738/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 10.09.2014 року померла мати позивача - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з житлового будинку з господарськими будівлями, що по вул. Шевченка, 26, в с. Олександрія Рівненського району Рівненської області, що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності. Дотримуючись строку для прийняття спадщини і відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1, 2 ст. 1269, ст. 1270, 1297 Цивільного Кодексу України позивач звернувся до державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як зясувалося, спадкодавцем був складений заповіт, який посвідчений 09.06.2011 року заступником сільського голови з питань діяльності виконкому Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4, і зареєстрований в реєстрі за № 94. Позивач вважає цей заповіт недійсним, виходячи з наступного. 09.06.2011 року заступник сільського голови з питань діяльності виконкому Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4 нібито на прохання ОСОБА_3 склала заповіт, зміст якого прочитала заповідачу, оскільки остання через вади зору не могла його прочитати самостійно. Після цього, за ОСОБА_3 в заповіті від імені останньої зроблено підпис ОСОБА_5. Однак у заповіті не містяться відомості щодо місця його складення; та не зазначені імена двох свідків, які відповідно до встановленого законом порядку мали б бути обов'язково присутніми під час вчинення даних дій. Таким чином був порушений порядок посвідчення заповіту. За таких умов позивач просив суд постановити рішення, яким визнати оспорюваний заповіт недійсним.

Позивач не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Відповідач не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без його участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.09.2014 року померла мати позивача - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина.

Статті 1216, 1217 ЦК України 2003 р. визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Дотримуючись строку для прийняття спадщини і відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1, 2 ст. 1269, ст. 1270, 1297 Цивільного Кодексу України позивач звернувся до державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Як зясувалося, від імені мами позивача був складений заповіт, який в послідуючому 09.06.2011 року посвідчений заступником сільського голови з питань діяльності виконкому Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4, і зареєстрований в реєстрі за № 94.

Відповідальна особа органу місцевого самоврядування нібито на прохання ОСОБА_3 склала заповіт, зміст якого прочитала заповідачу, оскільки остання через вади зору не могла його прочитати самостійно. Після цього за ОСОБА_3 в заповіті від імені останньої був зроблений підпис ОСОБА_5. Однак, у заповіті не містяться відомості щодо місця його складення; не зазначені свідки (двоє осіб), які відповідно до встановленого законом порядку мали б бути обов'язково присутніми під час вчинення даних дій. Таким чином був порушений порядок посвідчення заповіту.

Суд вважає, що даний заповіт є нікчемний (недійсний).

Так, абзац п'ятий п. 1.4. ч.1 розділу III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11.11.2011 року визначає, що посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків, у відповідності із абзацом шостим п.1.4. ч.1 розділу III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Всупереч наведеній нормі, заступник сільського голови з питань діяльності виконкому Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4, посвідчивши оспорюваний заповіт, не зробила ніяких відміток про те, чи був заповіт посвідчений в присутності не менш як двох свідків.

Згідно ч.2 ст. 1253 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1248 Цивільного кодексу України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з нормами ст.1247 ЦК України, загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 ЦК України.

Відповідно до ст.1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Таким чином в ході розгляду справи були встановлені обставини: оспорюваний заповіт посвідчений з порушенням визначеного законодавством порядку; та даний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - задоволити повністю.

Визнати, що заповіт, який був посвідчений 09.06.2011 року заступником сільського голови з питань діяльності виконкому Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4 (зареєстрований в реєстрі за № 94) від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (померла 10.09.2014 року) на користь ОСОБА_6 - є нікчемним (стаття 1257 ЦК України - недійсність заповіту).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.