Провадження по справі № 2-з/752/312/15
У Х В А Л А

14.08.2015 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

13.08.2015 року до провадження судді передано позовну заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Звертаючись в суд з позовом про відшкодування шкоди, представник позивача подала клопотання про його забезпечення.

Заявник або ж його представник у судове засідання не викликалися.

За правилами ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно зі змісту позовної заяви між позивачем та відповідачем існує спір щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 просить забезпечити його шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_3, що належать останній та знаходяться у неї або в інших осіб в межах ціни позову.

В обґрунтування зазначеного виду забезпечення позову, представник позивача посилалася на те, що відповідач є пенсіонером, а також не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, в добровільному порядку відшкодувати заподіяну нею шкоду не бажає, а тому існує загроза неможливості виконати ухвалене в подальшому рішення суду у випадку задоволення судом заявлених нею вимог.

Однак, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову представником позивача не вказано на яке саме належне на праві власності відповідачу майно має бути накладено арешт, місцезнаходження цього майна, розмір грошових коштів.

Відтак, заявлені вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення заявленого нею до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 позову про відшкодування шкоди, у виді накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_3, що належать останній та знаходяться у неї або в інших осіб в межах ціни позову, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення заявленого нею до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п»яти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк