Справа №583/4403/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 22-ц/788/1008/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Хухрянське»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Хухрянське», Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко»

про визнання недійсним договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди землі від 18 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПСП «Хухрянське», зареєстрований у Державному реєстрі земель 25 грудня 2007 року за № 50.

Стягнуто з ПСП «Хухрянське» на користь ОСОБА_3 243,60 грн. у рахунок відшкодування судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПСП «Хухрянське» посилаючись на недоведеність позивачкою обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові в частині задоволених вимог.

Всі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що: 1) висновок експерта, на підставі якого суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення, є недопустимим доказом; 2) суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зразки підписів ОСОБА_3, які були виконані нею та надані для порівняння при проведенні експертизи, значно відрізняються від її підпису в договорі оренди від 25 січня 2006 року; 3) судом не взято до уваги також і те, що ОСОБА_3 отримувала орендну плату; 4) під час розгляду справи судом першої інстанції не взято до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, який в даних спірних правовідносинах є пропущеним.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У судовому засіданні представник ПСП «Хухрянське» - Тимошенко С.А. підтримав доводи апеляційної скарги, а представник ОСОБА_3-ОСОБА_5 заперечував проти них, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції в оскаржуваній частині встановлено, що 25 січня 2006 року між ОСОБА_3, яка є власником земельної ділянки площею 3,4233 га, розташованої на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області та ПСП «Хухрянське» було укладено договір оренди землі на 5 років, який 29 березня 2006 року був зареєстрований в Державному реєстрі земель за № 94.

Відповідно до договору оренди землі від 18 січня 2007 року, який 25 грудня 2007 року був зареєстрований в Державному реєстрі земель за № 50, ОСОБА_3 надано ПСП «Хухрянське» в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 3,4233 га.

Із акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22 січня 2007 року та акту приймання-передачі земельної ділянки від 22 січня 2007 року вбачається, що були визначені межі земельної ділянки, що розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області та належать позивачці, та проведена передача в оренду земельної ділянки площею 3,4233 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 10 років.

Позивачка ОСОБА_3 не підписувала договір оренди землі від 18 січня 2007 року та акти від 22 січня 2007 року, що підтверджується висновком судового експерта від 06 листопада 2014 року № 90, згідно з яким підпис в графі «орендодавець» в договорі оренди землі від 18 січня 2007 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Підпис в графі «орендодавець» в акті приймання-передачі земельної ділянки (об'єкта оренди) від 22 січня 2007 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження.

Про існування оспорюваного договору оренди земні, позивачка ОСОБА_3 дізналася з відповіді Управління Держземагенства в Охтирському районі Сумської області від 08 листопада 2013 року.

Таким чином, також встановлено, що з боку ОСОБА_3 не було волевиявлення на укладення оспорюваного договору оренди землі від 18 січня 2007 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ОСОБА_3, тоді як ПСП «Хухрянське» на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надало належних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 66 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З фотокопії висновку судового експерта від 06 листопада 2014 року № 90 (оригінал досліджувався колегією суддів у судовому засіданні) вбачається, що підпис в графі «орендодавець» в договорі оренди землі від 18 січня 2007 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Підпис в графі «орендодавець» в акті приймання-передачі земельної ділянки (об'єкта оренди) від 22 січня 2007 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження (а.с. 33-39).

Доводи апеляційної скарги, в тому числі і посилання на Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня2012 N 1950/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 січня 2013 р. за N 1/22533 не спростовують вищевказаних висновків експерта, оскільки відповідачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів, які б спростовували ці висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цього закону, зокрема, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, а протилежного відповідачем ПСП «Хухрянське» не доведено, про триваюче по суті правопорушення (використання земельної ділянки вищезгаданим ПСП«Хухрянське» на підставі оспорюваного договору), позивачка не могла з об'єктивних причин дізнатися раніше, ніж отримала відповідь Управління Держземагенства в Охтирському районі Сумської області від 08 листопада 2013 року (а.с. 11) з додатком оспорюваного договору.

За таких обставин, суд першої інстанції підставно не застосував до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Хухрянське» відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.