Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/536/15-ц
Провадження по справі 2/281/212/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.

при секретарі Гельвейчук І.А.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відділу Держземагенства у Лугинському районі - ОСОБА_4,

представника Лугинської селищної ради - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: відділ Держземагенства у Лугинському районі та Лугинська селищна рада про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2015 року позивач звернулась із даним позовом, в якому просила визнати неправомірною відмову ОСОБА_3 у підписанні акту погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул.Польовій,2 у с.Станційне Лугинського району Житомирської області та визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки розміром 0,25 га відповідно до рішення Лугинської селищної ради Житомирської області від 25.06.2013 року, розташованої за адресою:вул.Польова,2 у с.Станційне Лугинського району Житомирської області без отримання згоди суміжного землекористувача ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що при зверненні до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Лугинському районі із заявою про реєстрацію даної земельної ділянки, їй було відмовлено та рекомендовано погодити межі земельної ділянки із суміжним землекористувачем ОСОБА_3, проте останній з невідомих причин відмовляється погодити межі земельної ділянки та підписувати акт погодження меж.

Вважає, що дії відповідача щодо безпідставної відмови від підпису акту погодження меж земельної ділянки є такими, що порушують її право на державну реєстрацію земельної ділянки та частину 2 ст.152 Земельного кодексу України.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачу згідно рішення Лугинської селищної ради Житомирської області від 25.06.2013 року було виділено земельну ділянку площею 0,15 га, тоді як технічна документація розроблена на земельну ділянку площею 0,25 га.

Враховуючи, що земельна ділянка площею 0,10 га, яка додатково була вказана у проекті землеустрою позивача прилягає до земельної ділянки, якою користується відповідач і має намір її також приватизувати, про що звернувся з заявою до селищної ради, тому він і відмовився підписувати акт погодження меж. Крім того, звертав увагу, що даний акт та розроблений проект землеустрою позивача містять численні порушення та невідповідності.

Представник третьої особи відділу Держземагенства у Лугинському районі покладається на розсуд суду при вирішенні даної справи.

Представник третьої особи Лугинської селищної ради покладається на розсуд суду при вирішенні даної справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що згідно із рішенням Лугинської селищної ради Житомирської області від 25.06.2013 року позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с.Станційне по вул. Польовій,2 орієнтовною площею 0,15 га із земель селищної ради (житлової та громадської забудови) в проектній організації, яка має ліцензію на проведення даних робіт.

Проект землеустрою розроблено на відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с.Станційне по вул. Польовій,2 площею 0,25 га, хоча як зазначено в технічному завданні площа земельної ділянки мала становити орієнтовно 0,15 га.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що площа земельної ділянки була збільшена за рахунок прилеглої земельної ділянки площею 0,10 га, яка також перебувала у користуванні попереднього власника будинку.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили у судовому засіданні 23.09.2015 року, що дана земельна ділянка весь час перебувала у користуванні попереднього власника будинку ОСОБА_6, а відповідач ОСОБА_3 ніякого відношення до ділянки не мав.

Водночас відповідач ОСОБА_3, який є суміжним землекористувачем, не погоджується із даним твердженням, посилаючись на інформацію, яка міститься у генеральному плані с.Станційне, згідно якого спірна земельна ділянка площею 0,10 га не відносилась до будинку по вул.Польовій, 2 в с.Станційне, який наразі належить позивачу.

Відповідач також має намір приватизувати дану земельну ділянку, про що свідчить подана ним до Лугинської селищної ради заява від 26.05.2015 року (зареєстрована за №104).

Отже, відповідач відмовився від підписання акту погодження меж земельної ділянки площею 0,25 га, оскільки між сторонами є спір на частину даної земельної ділянки.

У даній справі в силу ст.11 ЦПК України суд не вирішує питання, кому із сторін має належати спірна земельна ділянка, а розглядає позов в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Серед таких відомостей є інформація про межі земельної ділянки (ст.15 цього Закону).

У статті 198 ЗК України вказано, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. При цьому складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами".

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Отже, в чинному законодавстві, що регулює земельні відносини, відсутній обов'язок землекористувача з надання згоди по встановленню меж суміжних земельних ділянок, й, зокрема, обов'язок надання такої згоди в примусовому порядку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ст.19 Конституції України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутній обовязок щодо підписання акту погодження меж земельної ділянки, тим паче при наявності між сторонами спору на дану земельну ділянку, а тому позовні вимоги щодо визнання неправомірною відмови відповідача підписати даний акт є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Серед іншого, вказаною статтею встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах норм безоплатної приватизації (в даному випадку не більше 0,25 га), подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до п.34 ч 1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Тобто, вказаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки, повинен виходити не з самого факту відмови від підписання акту, а з мотивів відмови, наприклад, провести додаткову перевірку щодо приналежності земельної ділянки тому чи іншому землекористувачу.

Рішення щодо приватизації земельних ділянок приймається органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до вимог діючого законодавства України.

Як зазначалось вище таке рішення було прийнято Лугинською селищною радою Житомирської області 25.06.2013 року, яким позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с.Станційне по вул. Польовій,2 орієнтовною площею 0,15 га, отже у позивача виникло право на приватизацію даної земельної ділянки. Зазначене рішення відповідачем не оскаржувалось.

Відповідно до змісту вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Враховуючи, що відмова відповідача як суміжного землекористувача підписати акт погодження меж створює позивачу перешкоди у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, яку позивач бажає приватизувати, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем.

Водночас з огляду на те, що тільки до виключної компетенції селищної ради належить вирішення питань регулювання земельних відносин та розпорядження землями комунальної власності і суд не може перебирати на себе дані повноваження та своїм рішенням збільшити розмір виділеної земельної ділянки, зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо земельної ділянки, наданої позивачу згідно із рішенням Лугинської селищної ради Житомирської області від 25.06.2013 року.

Керуючись, ст.ст.116,118,121,152,198 Земельного Кодексу України, ст.ст.10,60,209,212-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: відділ Держземагенства у Лугинському районі та Лугинська селищна рада про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію земельної ділянки відповідно до рішення Лугинської селищної ради Житомирської області від 25.06.2013 року, розташованої за адресою:вул.Польова,2 у с.Станційне Лугинського району Житомирської області без отримання згоди суміжного землекористувача ОСОБА_3

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області на рішення суду подається через Лугинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. А. Шуляк