У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1 жовтня 2003 року до 30 червня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

У період шлюбу у 2008 році ними був придбаний автомобіль «Mitsubishi»,

вартістю 250 000 грн, який зареєстрований за ОСОБА_5 з наданням йому права керування.

Оскільки спірний автомобіль відповідачем було відчужено ОСОБА_6, позивач уточнивши позовні вимоги, просив стягнути грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини вартості автомобіля «Mitsubishi», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 156 754 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано автомобіль «Mitsubishi», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини вартості автомобіля «Mitsubishi», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, у сумі 113 271 грн 07 коп. Вирішено питання про судові витрати, у тому числі витрати пов'язані з проведенням експертизи. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 215, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4 з підстав доведеності заявлених ним позовних вимог, виходячи із того, що оскільки ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_4 відчужила спірний автомобіль ОСОБА_6, то наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 113 271 грн 07 коп. грошової компенсації вартості 1/2 частини спірного автомобіля.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: