Справа № 372/6321/14 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/780/2142/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 14.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів Антоненко В.І., Гуль В.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення коштів ,-

встановила:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що 06 червня 2006 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір № 146/06/01-N, згідно з яким банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 43 000 доларів США.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору між позивачем та ОСОБА_3 06 червня 2006 року був укладений договір поруки.

Станом на 21 серпня 2014 року заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 перед банком становила 21002 долари США 28 центів США.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами зобов'язань за укладеними сторонами договорами кредиту, поруки та наявність заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість разом з іншими передбаченими договором та законом платежами.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 146/06/01-N від 06.06.2006 року в розмірі 18 352 долари США 64 центи США, яка станом на 21.08.2014 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 18 155 доларів США 44 центи США, пені за порушення строків сплати процентів за період з 21.08.2013 року по 20.08.2014 року в розмірі 197 доларів США 20 центів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на безпідставне зарахуванням банком частини сплачених коштів в якості погашення пені, яка не охоплювалась даними позовними вимогами, а не кредитної заборгованості та процентів; безпідставне пред»явлення позову банком достроково при відсутності вимоги щодо розірвання кредитного договору.

До суду апеляційної інстанції апелянти та їх представник за довіреністю з ОСОБА_4 не з»явились, хоча представник був належним чином повідомлений про дату слухання справи та 13 травня 2015 року направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з його зайнятістю у іншій справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-якого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які визнані судом поважними.

Згідно з частиною другою статті 305 ЦПК неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Як вбачається із матеріалів справи, за клопотанням представника апелянтів ОСОБА_4, у зв»язку з його зайнятістю в іншій справі, 2 квітня 2015 року було судом було відкладено розгляд даної справи.

Оскільки апелянти та їх представник вдруге не з»явились у судове засідання, до своїх клопотань про відкладення розгляду справи представник за довіреністю з ОСОБА_4 не додав доказів його зайнятості у інших справах, що свідчили про поважність причин відсутності у даному судовому засіданні, враховуючи розумні строки розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне відхилити заявлене клопотання про відкладення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконував належним чином своїх зобов'язань перед банком щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 червня 2006 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір № 146/06/01-N, згідно з яким банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 43 000 доларів США.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, між позивачем та ОСОБА_3 06 червня 2006 року був укладений договір поруки.

Станом на 21 серпня 2014 року заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 перед банком становила 21002, 28 доларів США.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 526, 1054 ЦК України та дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог, оскільки відповідач не виконував належним чином своїх зобов'язань перед банком щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог на підставі уточненого розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 сплачено на користь банку кошти на загальну суму 3715, 42 доларів США.

Відповідно до п.2.8 кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_2 6 червня 2006 року, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання зобов»язань позичальника про цьому кредитному договору у повному обсязі, вимоги Банку погашаються у наступній черговості: в першу чергу сплачуються прострочені проценти та комісії, в другу - строкові проценти та комісії, заборгованість за кредитом, в третю - можливі неустойка, штраф та пеня, потім - інші вимоги банку ( а.с.3-6).

Сплачені ОСОБА_2 кошти банком зараховані на погашення відсотків, нарахованих за січень 2015 року відсотків та часткове погашення основної суми кредиту. Із сум, заявлених у позові, погашено усі заявлені відсотки та частково основна сума кредиту. Після погашення із сум, заявлених у позовній заяві, станом на 21 серпня 2014 року залишилась заборгованість у розмірі 18352, 64 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 18 155, 44 доларів США, пені за порушення строків сплати процентів за період з 21.08.2013 року по 20.08.2014 року в розмірі 197, 20 доларів США ( а.с.130).

Отже, в силу недостатності суми проведеного платежу для виконання зобов»язань позичальника про цьому кредитному договору у повному обсязі, банком зараховані кошти у відповідності до вимог п.2.8 кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що сплаченими під час розгляду справи судом першої інстанції на користь банку коштами на загальну суму 3715, 42 доларів США відповідач ОСОБА_2 належними чином виконала умови кредитного договору, оскільки після цього залишилась заборгованість у розмірі 18352, 64 доларів США.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком безпідставно заявлено вимоги про дострокове повернення суми кредиту колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, відповідач прострочила повернення чергової частини, тому на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України банк як позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Не ґрунтуються на умовах кредитного договору і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 прострочила виконання чергової частини платежу через не повідомлення банком інформації про іншу адресу сплати кредитних коштів, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_2 не могла виконати свої кредитні зобов»язання у зв»язку, що у неї не прийняв платежі за адресами, вказаними у кредитному договорі та договорах про внесення змін і доповнень у нього ( а.с. 3-9)

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :