Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №323/981/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Галчанський С.В.
Провадження №22ц/778/4449/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_4, Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про виключення майна з акту опису та арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «ОТП Банк» про виключення майна з акту опису та арешту, посилаючись на те, що 23 червня 2008 року між ним та ОСОБА_2, якого представляв ОСОБА_4, був укладений договір позики, за умовами якого він передав позичальнику у безстрокову позику 30 000 грн.

Того ж дня між тими ж сторонами, а саме, між ним та ОСОБА_4, який на підставі довіреності від 23.06.2008 року мав повноваження розпоряджатися належним ОСОБА_2 автомобілем марки Daewoo Nubira, 1998 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, для забезпечення виконання позичальником зобов"язань за договором позики був укладений письмовий договір застави названого транспортного засобу, з заявами про реєстрацію застави рухомого майна сторони не звертались.

23 лютого 2015 року йому стало відомо, що з 22.10.2013 року на виконанні в Орджонікідзевському відділі ДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ОТП Банк" заборгованості у розмірі 435218,93 грн. У ході виконання 06.11.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 25 листопада 2013 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна боржника, а саме, автомобіля марки Daewoo Nubira державний номер НОМЕР_1, відповідальним зберігачем якого призначено ОСОБА_4

24 лютого 2015 року на звернення до Орджонікідзевського ВДВС з заявою про виключення заставного автомобіля з акту опису та арешту майна отримав відмову, мотивовану тим, що договір застави від 23 червня 2008 року, на який він посилався, не був нотаріально посвідченим.

Оскільки зазначений транспортний засіб є предметом застави за іншим зобов'язанням боржника - за договором позики та застави, що був укладеним 23 червня 2008 року між ним та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 і на час його укладання нотаріального посвідчення не вимагав, просив визнати за ним переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна та виключити з акту опису й арешту майна боржника від 25.11.2013 року у виконавчому провадженні №40306571 транспортний засіб Daewoo Nubira, державний номер НОМЕР_3.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна.

Виключено з акту опису й арешту майна боржника ВП №40306571 транспортний засіб Daewoo Nubira, державний номер НОМЕР_3.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 1 Закону України „Про заставу", ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов"язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор( заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов"язання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом(право застави).

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст. 20 Закону України „Про заставу" та ст. 589 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, а також у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов"язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

За вимогами ч.ч.3,4 ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

При зверненні стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз"яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.10.2013 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-988/10 від 06.08.2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя , про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ „ОТП Банк" заборгованості у розмірі 435218 грн. 93 коп.

Постановою від 06.11.2013 року державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона на його відчуження, у тому числі на належний ОСОБА_2 автомобілем марки Daewoo Nubira, 1998 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1. У той же день автомобіль було оголошено у розшук, а після його виявлення та затримання співробітниками ДАІ, 25 листопада 2013 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна - автомобіль марки Daewoo Nubira, державний номер НОМЕР_3, відповідальним зберігачем якого призначено ОСОБА_4.(а.с.7-10).

В обґрунтування позову про виключення автомобіля з вказаного акту опису та арешту майна, ОСОБА_3 посилався на те, що відповідно до письмового договору застави, укладеного в забезпечення договору позики між ним та ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 23.06.2008 року на право розпоряджатися належним ОСОБА_2 автомобілем марки Daewoo Nubira, державний номер НОМЕР_3, він є заставодержателем вказаного автомобіля, а тому у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов"язання за договором позики від 23 червня 2008 року, має право одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, у даному випадку, перед ПАТ "ОТП Банк".

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 посилався на відсутність у нього зобов"язань за основним договором позики, забезпечених договором застави від 23 червня 2008 року, оскільки ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 23.06.2008 року за передорученням ОСОБА_5, якому ОСОБА_2 12.04.2008 року дійсно надав довіреність з правом передоручення, мав лише повноваження щодо розпорядження належним йому автомобілем Daewoo Nubira, державний номер НОМЕР_3, а повноважень позичати від його імені кошти у ОСОБА_3 не мав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що арешт автомобіля в межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ПАТ "ОТП Банк" порушує права позивача, оскільки він має переважне право звернення стягнення на спірне майно перед іншими кредиторами, враховуючи, що укладений ним 23 червня 2008 року письмовий договір застави за своєю формою повністю відповідав вимогам ст. 13 Закону України „Про заставу" у редакції, що діяла на час укладання договору, яка не передбачала нотаріального посвідчення договорів застави транспортних засобів.

З висновком суду про те, що позивач має пріоритетне право перед кредитором в особі ПАТ "ОТП Банк" на задоволення вимог за договором позики за рахунок предмета застави в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без врахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Статтею 13 Закону України „Про заставу" в редакції, чинній на час укладання договору застави від 23 червня 2008 року, передбачено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об"єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Вимоги щодо обов"язкового нотаріального посвідчення договору застави транспортного засобу законодавство, чинне станом на 23 червня 2008 року, не містило.

Разом з тим, як передбачено ч.1 ст. 15 Закону України „Про заставу", застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону.

У ст. 11 Закону України від 18.11.2003 року „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено, що обтяження майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 зазначеного Закону, взаємні права та обов"язки за право чином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем та боржником з моменту набрання чинності цим право чином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі обтяження встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 14 Закону від 18.11.2003 року, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції на вказані вимоги закону належної уваги не звернув.

Між тим, позивач ОСОБА_3 не заперечував, що обтяження автомобіля марки Daewoo Nubira, 1998 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, на підставі договору застави від 23.06.2008 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не реєструвалось, звернення стягнення на предмет обтяження він не ініціював і відповідні відомості в Державному реєстрі в порядку ст. 24 Закону„Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" також не реєстрував.

Таким чином, оскільки на момент накладання державним виконавцем арешту на автомобіль і внесення 06.11.2013 року відповідних відомостей до Державного реєстру обтяжень за № 139995056 обтяження за договором застави від 23.06.2008 року зареєстроване не було, то за вказаних обставин правових підстав для висновку про пріоритетне право позивача на звернення стягнення на спірний автомобіль перед іншими кредиторами суд не мав, у зв"язку з чим відповідно до ст. 309 ЦПК України ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з підстав недоведеності існування у нього переважного права перед іншими кредиторами на предмет застави.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги, у сумі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту ї проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: