ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1272/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ в справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням , суд -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, залучивши в якості третьої особи Відділ в справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання втратившим права користування житловим приміщенням, свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

З 1991 року в квартирі зареєстрована колишня дружина , відповідачка по справі ОСОБА_3, яка з того ж таки часу за місцем своєї реєстрації не проживає.

23 грудня 2003 року він розлучився з відповідачкою.

У зв"язку з тим, що ОСОБА_3, не проживає за місцем реєстрації більше року, і не бажає знятись з реєстрації за своїм місцем реєстрації, то позивач просить визнати, що вона втратила право на користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 11. 12. 2014 року ( а.с.27-30) підтримав вимоги заявлені його довірителем та прсив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась направила до суду клопотання яке зареєстровано в загальній канцелярій за вх. № 1941 від 15 січня 2015 року, в якому просить розглянути справу за її відсутності .

Заступник начальника Дарницького РУ ГУ ДМС України в м. Києві направив до суду клопотання, яке зареєстровано в загальній канцелярії суду за вх. № 57333 від 10 грудня 2015 року, про розгляд справи за відсутності представника установи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення № 004161 ( а. с. 5 ).

З 1991 року в квартирі зареєстрована колишня дружина - позивача відповідач по справі ОСОБА_3, яка з того ж таки часу за місцем своєї реєстрації не проживає ( факт реєстрації та не проживання в квартирі підтверджується довідкою ЖЕКа, та заявою з підписами трьох мешканців будинку, які засвідчили факти не проживання відповідачки в квартирі ( а. с. 3, 4 ).

23 грудня 2003 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а. с. 6 ).

Відповідно до абзацу 1 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04. 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" питання не урегульовані житловим законодавством регламентуються нормами цивільного законодавства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі ), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого прниміщення.

Судом встановлено, що відповідачка більше з 1991 року у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, отже права власника є порушеними, оскільки позивач відповідно до рішення Дарницького районного суду від 09.11. 2006 року про поділ майна подружжя, за позивачем визнано право власності на спірну квартиру, а з нього стягнуто компенсацію на користь відповідачки. Відповідно до постанови ДВС Дарниць кого РУЮ у м. Києві від 22.09. 2008 року, закінчено виконавче провадження, а рішення суду повністю виконано.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень ї прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

А враховуючи той факт, що в судовому засіданні доведено, що відповідач тривалий час не проживає в спірній квартирі понад строки, встановлені законом і його відсутність понад встановлений законом строк не обумовлений поважними причинами, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому необхідно визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243, 60 гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 150, 158 Житлового кодексу України, ст. ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-218, 224-228 ЦПК України,, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04. 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Жи тлового кодексу України" , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ в справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням , задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 , фактично проживаючої у АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 243 ( двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 20 січня 2015 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК