АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1403/15 Справа № 195/774/14 Головуючий у 1 й інстанції - Тетеревятников А.П. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Дніпропетровськ Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкової М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Дніпропетровській області на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог - відділ Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та видачу Державного акта на землю, -

В С Т А Н О В И Л А:

05 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, за яким просив суд з урахуванням змін позовних вимог від 11 липня 2014 року, - поновити йому строк позовної давності для звернення до суду з позовом; визнати за ним, як спадкоємцем за законом право на земельну частку (пай) площею 6,08 га, вартістю 156 326 гривень, належний його бабі ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, як члену КСП «Жовтень»; зобов'язати Томаківську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області видати йому свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його баба ОСОБА_3, зі смертю якої відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшло і право на земельну частку (пай) зазначеного розміру, на яку спадкодавець мала право, як член колишнього КСП "Жовтень", так як являлася членом господарства на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю, але з невідомих причин не була внесена в список членів підприємства, що додавався до Державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08 серпня 1995 року №720/95, право на земельну ділянку (пай) мають особи, які перебували у членстві КСП на момент паювання земель, незалежно від стажу роботи в КСП, виробничих показників, місця проживання, особистих якостей громадянина, який був членом господарства на момент паювання землі. В момент видачі колишньому КСП "Жовтень" державного акту на право колективної власності на землю спадкодавець перебувала в членстві підприємства, що дало їй підстави на рівні з іншими членами стати співвласником земель колективної власності, тим самим повинна була набути право на земельну частку (пай) розміром 6,08 га, вартістю 156326 гривень. Він являється єдиним спадкоємцем після смерті своєї баби і у встановлений законом строк прийняв та оформив спадщину на своє ім'я. Про те, що його померла баба мала право на земельну частку (пай), як член колишнього КСП "Жовтень" йому стало відомо 19.03.2014 року в результаті відповіді відділу Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області від 19.03.2014 року за №01-12/454. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Тому перебіг строку позовної давності повинен починатися з моменту, коли він отримав відповідну довідку.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року ухвалено: поновити ОСОБА_2 строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом; визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 6,08 умовно кадастрових гектарів на території земель сільськогосподарського призначення Томаківського району Дніпропетровської області, яке мала ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, як член колишнього КСП «Жовтень» Томаківського району Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 за час свого життя працювала в колишньому КСП "Жовтень", перебуваючи на пенсії являлася членом даного підприємства, то повинна була бути внесена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, який було видано КСП "Жовтень" 17.01.1994 року Виводівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області. Спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, явився її внук ОСОБА_2, так як його батько і син спадкодавця, ОСОБА_4 помер. Однак, до складу спадщини, на той час не увійшло право ОСОБА_3 на земельну частку (пай). Причиною того, послугувало те, що вона за час свого життя, а також і позивач, не знали про можливість оформити право на земельну частку (пай) як члену колишнього КСП "Жовтень". У разі визнання судом за особою права на земельну частку (пай), у подальшому необхідно звернутися з заявою до місцевого органу виконавчої влади про виділення земельної частки (паю) в натурі, а після отримання розпорядження голови райдержадміністрації здійснити державну реєстрацію права власності, після чого отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, які видаються Державною реєстраційною службою на підставі витягу з Державного земельного кадастру. Позов подано до Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, до компетенції якої належить право розпорядження землями сільськогосподарського призначення розташованих за межами населених пунктів. Суд вважає, що у даному випадку перебіг строку позовної давності починається з того моменту, коли позивач дізнався, що ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай), підтвердженням чого є відповідна довідка відділу Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області отримана 19.03.2014 року.

Але з висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи; недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; суд неправильно застосував норми матеріального права; неповно суд з'ясував обставини, що мають значення для справи; порушив норми процесуального права.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене судом рішення не відповідає.

Суд узагалі належним чином не з'ясував характер та суть заявлених вимог, норми права, якими вони регулюються; не зазначив, чи мали місце обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги; не дав належної правової оцінки зібраним доказам.

Вирішуючи питання про право на спадкування, суд першої інстанції всупереч вимогам закону не встановлював обставини звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, коло спадкоємців та можливість вирішення цього питання в судовому порядку.

Не ґрунтуються на вимогах закону висновки суду щодо задоволення позовних вимог.

До участі у справі не залучено в якості відповідача Головне управління Держземагенства в Дніпропетровській області, як орган, що відповідно до законодавства здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення, та рішення суду впливає на їх права та обов'язки.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Спірні правовідносини виникли відносно визнання права на спадкування за законом щодо спадкового майна у вигляді земельної частки (пай) площею 6,08 га на території земель сільськогосподарського призначення Томаківського району Дніпропетровської області, на яке претендує позивач після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Судова колегія встановила і це підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки відділу Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області за № 01-12/454 від 19.03.2014 року, - Державний акт на право колективної власності на землю колишньому КСП «Жовтень» серія ДП Тм № 000004 був виданий Виводівською сільською радою 17.01.1994 року; громадянка ОСОБА_3 не була внесена в список, що додається до Державного акта на право приватної власності на землю КСП «Жовтень»; на гр. ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право приватної власності на землю не виготовлялися (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження батьком позивача є ОСОБА_4 (а.с.9), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори за спадковою справою № 316/2004 зареєстрованого в реєстрі за № 299, - позивач після смерті батька отримав спадщину у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями АДРЕСА_1 та який належав померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Виводівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області 08.08.1988 року (а.с.10).

На підставі зазначених доказів суд першої інстанції вирішив справу, оскільки інших доказів в матеріалах справи не було, а саме: не надані суду свідоцтво про смерть спадкодавця, актові записи, що підтверджують родинний зв'язок позивача зі спадкодавцем, докази відношення спадкодавця до КСП та її права на земельну частку(пай), хоча без дослідження саме цих доказів неможливо взагалі вирішити цю справу.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представником позивача надані документи, а саме: копія свідоцтво про смерть ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року; копія свідоцтво про народження ОСОБА_4, де зазначено, що його матір'ю є ОСОБА_3; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори за спадковою справою № 316/2004 зареєстрованого в реєстрі за № 300, за яким позивач після смерті батька ОСОБА_4 отримав спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 0,56 (0.5587) га, призначеної для підсобного господарства, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка розташована: АДРЕСА_1 та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Виводівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області 03.02.1993 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 126. Також надані апеляційному суду довідки, а саме: довідки, видані Виводівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області від 15.12.2014 року за №№ 160,161,162,163 про те, що ОСОБА_3 дійсно являється членом колгоспу «Жовтень» та по наявним документам працювала в колгоспі «Жовтень» з 1957 року по 1970 рік; архівні документи по заробітній платі членів колгоспу «Жовтень» не збереглися з 1929 року по 1957 рік за причиною пожежі; 26.02.1994 року колгосп «Жовтень» реорганізований в КСП «Жовтень» рішенням загальних зборів колгоспників від 26.02.1994 року, пр. № 2 від 14.06.2000 року КСП «Жовтень» реорганізований в ТОВ «СІЧ» рішенням загальних зборів членів КСП «Жовтень» від 14.06.2000 року №1; архів ТОВ «СІЧ» особові рахунки по заробітній платі колгоспників прийняті на тимчасове зберігання виконавчим комітетом Виводівської сільської ради 30.01.2008 року, оскільки ТОВ «СІЧ» визнано банкрутом; відповідно до довідки від 06.01.2014 року за № 9 виданою Виводівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, - дійсно посвідчувався заповіт за реєстром № 78 від 31.10.2003 року складений ОСОБА_4, де було заповідано наступне: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він по закону матиме право він заповідає ОСОБА_2 повністю.

Інших доказів в обґрунтування позову не надано. Представник позивача не надала доказів про те, що спадкодавець мала права на земельну частку (пай), яка визначена позивачем спадковим майном; не визначила коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3, прийняття ними спадщини; звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та можливість вирішення цього питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або, які переселяють в сільську місцевість для постійного проживання.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Указом Президента України від 08.08.95 N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Суд може визнати відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай).

За матеріалами справи відсутні докази відмови районної (міської) державної адміністрації у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Внесення до зазначеного вище списку особи можливо у разі, якщо ця особа була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, що передбачено Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям".

За встановленими судом обставинами, спадкодавець ОСОБА_3 не була включена до списку осіб, які мають право на земельний пай. Доказів про те, що вказана особа має право на земельну частку (пай), суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Спадкодавець ОСОБА_3 не була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, оскільки працювала в колгоспі «Жовтень» до 1970 року, який 26.02.1994 року реорганізований в КСП «Жовтень» та Державний акт на право колективної власності на землю колишньому КСП «Жовтень» серія ДП Тм № 000004 був виданий Виводівською сільською радою 17.01.1994 року.

Відповідно до розділу VII ЦК Української РСР 1963 рокудо складу спадщини входить майно, яке на законних підставах належало спадкодавцеві.

Не встановлено за обставинами справи, що спірне майнове право на земельну частку (пай) належало на законній підставі ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до пунктів 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, коло спадкоємців за законом, відмова від спадщини.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року "Перша черга спадкоємців за законом" ч.1 - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Статтею 561 ЦК 1963 року було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судова колегія встановила, що позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, оскільки він є онуком померлої, а на час відкриття спадщини був живий його батько - син спадкодавця. Інших спадкоємців за законом судовою колегією не встановлено. Доказів прийняття спадщини батьком позивача після смерті вказаного спадкодавця не надано, так і вимог щодо спадкування в порядку трансмісії не заявлено.

Не звертався позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Згідно з роз'ясненнями в постанові Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, безпідставні позовні вимоги для визнання за позивачем право на земельну частку (пай) площею 6,08 га, вартістю 156 326 гривень, належної його бабі ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, як члену КСП «Жовтень», у порядку спадкування за законом та про зобов'язання Томаківську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області видати позивачу свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку.

Безпідставні позовні вимоги про поновлення строку позовної давності для звернення до суду з позовом, оскільки згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу яка його порушила, а за обставинами справи право на спадщину позивача не порушено.

З огляду на обставини справи та керуючись вищезазначеними нормами закону, які регулюють спірні правовідносини, судова колегія дійшла висновку, що не має правових підстав для задоволення позову, тому необхідно відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на це, з урахуванням відмови у задоволенні позову, понесені судові витрати позивачу не компенсуються.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року - скасувати з ухваленням нового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог - відділ Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та видачу Державного акта на землю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді

М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь