РІШЕННЯ

іменем України

30 вересня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и в:

23.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, та на її утримання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку.

В обґрунтування позовної заяви вказала, що 18 вересня 2014 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між ними припиненні в березні 2015 року. На даний час їхня сім'я розпалася, дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач як батько не виконує свого індивідуального обов'язку щодо надання утримання своїй малолітній дитині, чим порушує вимоги, викладені ст. 180 СК України. Також відповідач не виконує обов'язку щодо утримання дружини, з якою проживає дитина, що передбачено вимогами ч. 2 ст. 84 СК України.

На даний час, вона не працює, навчається на першому курсі освітньо-кваліфікаційного рівня "магістр" в ХНЕУ ім. Семена Кузнеця (ІV рівень акредитації) за спеціальністю "Технології електронних мультимедійних видань", зараз вона перебуває в тяжкому матеріальному становищі. Чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу на виховання їхньої спільної дитини, він працює, має постійний заробіток, на утриманні інших дітей немає, тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання її як дружини.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 400 грн., в іншій частині позову просив відмовити.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що твердження позивачки про те, що він припинив надавати допомогу на виховання дитини не відповідають дійсності. У квітні цього року він перераховував для дитини 500 грн., а у травні надав 1500 грн. на придбання коляски.

На даний час він працює в Лубенському МВ УМВС України в Полтавській області, за червень-липень отримав заробітну плату 25012,02 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Сплачувати аліменти на утримання дружини він не має можливості, оскільки будь-які виплати в більшому обсязі, ніж 400 грн. на місяць (для утримання дитини) для нього є непомірним, оскільки інших видів доходів у нього не існує.

Крім того, вважав, що позивачкою не надано належних доказів факту утримання дитини матір'ю та проживання дитини з матір'ю. На його думку, довідки з місця проживання та місця навчання позивачки свідчать про те, що позивачка навчається в м. Харків, а дитина проживає з іншими особами.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: Поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права, і, таким, як власність в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.

Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З копій свідоцтв про народження та про шлюб вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1, перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2014 року, мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 3, 6).

Даними довідок ВЖКП Зміївської ТЕС від 19.06.2015 року та Зміївського РС ГУДМС України в Харківській області від 08.04.2015 року підтверджується. що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 20, кв. 79. Разом з нею зареєстровані: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, матір ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, брат ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. (а. с. 8, 9).

З довідки Харківського національного економічного університету від 23.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 зарахована до ВНЗ з 01.09.2014 року на навчання за державним замовленням, строк навчання до 29.02.2016 року. (а. с. 7).

Даними довідок Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області від 22.07.2015 року та 29.07.2015 року підтверджується, що ОСОБА_2 працює на посаді оперуповноваженого СКР з 21.06.2015 року, його грошове забезпечення за червень-липень 2015 року складає 2512,02 грн. (а. с. 21, 22).

Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від своєї дружини ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_3

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 184 СК України передбачено можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Оскільки відповідач має постійне місце роботи та грошове забезпечення, відсутні підстави для визначення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, як того вимагав відповідач.

При визначенні розміру частки доходів, що підлягає утриманню з відповідача, який проживає окремо від дитини, на її утримання, суд врахував майновий та сімейний стан позивачки та відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, право дружини на утримання до досягнення дитиною трирічного віку, та дійшов висновку, що в частині вимог про стягування аліментів на дитину позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягування з відповідача аліментів утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2015 року до досягнення ним повноліття.

У відповідності з ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Позивачкою надано належні докази, якими підтверджується проживання з нею її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Доводи відповідача про те, що факт навчання позивачки в Харківському національному економічному університеті вказує на проживання дитини з іншими особами суд оцінив критично.

Відомості про постійне місце роботи та доходи відповідача вказують на наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частки його доходу.

За таких обставин позовна заява в частині вимоги про стягування з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частки його доходу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8, б. 4, кв. 54, працюючого оперуповноваженим СКР Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1:

- аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2015 року до досягнення ним повноліття;

- аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 29.06.2015 року до досягнення трирічного віку сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: