Провадження № 2/185/673/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 надав уточнену позовну заяву, в якій посилається на те, що перебував у трудових правовідносинах з ДП НВО ПХЗ, 18 листопада 2014 року його було звільнено за власним бажанням. В день звільнення він працював. При звільненні роботодавець надав йому письмове повідомлення про нарахування належних при звільненні сум, однак виплатив належні кошти лише 11 грудня 2014 року.

Відповідачем не була нарахована та виплачена заробітна плата позивачу за роботу у вихідні дні 30 серпня 2014 року та 06 вересня 2014 року.

Тому позивач просить:

- стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за роботу у вихідний день 30 серпня 2014 року з урахуванням індексів інфляції у розмірі 491 грн 18 коп,

- зобов'язати відповідача виплатити йому заробітну плату за роботу 06 вересня 2014 року з урахуванням індексів інфляції,

- стягнути з відповідача відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні з 19 листопада 2014 року по 28 квітня 2015 року у розмірі 48 122 грн 07 коп,

- стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги згідно уточненої позовної заяви від 28 квітня 2015 року у повному обсязі, уточнивши, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні вони просять стягнути за період з дня звільнення по день розгляду справи у суді, кількість календарних днів у цьому періоді 168, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку має складати 67 371 грн 36 коп.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо виплати заробітної плати за 06 вересня 2014 року у повному обсязі, відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення заробітної плати за роботу у вихідний день 30 серпня 2014 року та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні та провести новий розрахунок згідно додатків до заперечення на позов з урахуванням утримання ЄСВ, ПДФО та військового збору згідно діючого законодавства України. При цьому представник відповідача зазначив, що дійсно ОСОБА_1 працював у вихідний день 30 серпня 2014 року і цей день не був йому оплачений.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Як передбачено ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

ОСОБА_1 працював на ДП «НВО «ПХЗ», 18 листопада 2014 року з ним був розірваний трудовий договір на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до листків непрацездатності № 262266, № 103026, № 293517 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з 10 вересня 2014 року по 03 листопада 2014 року та з 04 листопада 2014 року по 14 листопада 2014 року.

У день звільнення 18 листопада 2014 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку та розрахунковий лист з розрахунком належних його при звільненні сум.

Згідно розрахунку ОСОБА_1 було нараховано 16 196 грн 23 коп, з яких утримано 9905 грн 21 коп. Заборгованість ФСС складає 6291 грн 02 коп.

Сума матеріального забезпечення внаслідок тимчасової непрацездатності у розмірі 6291 грн 02 коп перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 11 грудня 2014 року (а.с.20, 39).

За вересень 2014 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за 8 відпрацьованих днів (а.с.96).

ОСОБА_1 залучався до роботи у вихідний день 06 вересня 2014 року (а.с.119).

Наказом № 2187 від 01 вересня 2014 року за роботу у вихідний день 06 вересня 2014 року ОСОБА_1 надавався інший день для відпочинку згідно ст.72 КЗпП України 03 вересня 2014 року (а.с.120).

Як передбачено ст. 72 КЗпП України, робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами ст.107 КЗпП.

Згідно табеля обліку робочого часу за вересень 2014 року (а.с.58) ОСОБА_1 працював 06, 07, 13, 14, 20, 21, 27, 28 числа цього місяця.

03 вересня 2014 року ОСОБА_1 не працював і не перебував на лікарняному, згідно наказу №2187 цей день надавався йому для відпочинку як компенсація за роботу у вихідний день 06 вересня 2014 року. ОСОБА_1 у цей день не вийшов на роботу, що свідчить про те, що він погодився на зазначену компенсацію.

Тому в частині зобов'язання відповідача виплатити позивачу заробітну плату за роботу 06 вересня 2014 року позов задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що у вихідний день 30 серпня 2014 року ОСОБА_1 працював, однак заробітна плата за цей день йому не нарахована і не виплачена.

Як передбачено ст.107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день оплачується працівникам, які одержують місячний оклад - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Розмір посадового окладу позивача за серпень 2014 року 3502 грн (а.с.113). Кількість робочих днів 20. Розмір денної ставки 175 грн 10 коп.

Згідно табуляграми за серпень 2014 року нараховувалася з фонду додаткової заробітної плати премія у розмірі 8% окладу та доплата до заробітної плати за роботу у тяжких умовах у розмірі 8% окладу.

За 30 серпня 2014 року позивачу має бути нарахований подвійний оклад - 175 грн 10 коп х 2 = 350 грн 20 коп, премія - 14 грн 01 коп, доплата до заробітної плати 14 грн 01 коп, разом 378 грн 22 коп.

Сума зарплати за 30 серпня 2014 року з індексацією за період з серпня 2014 року по березень 2015 року (базовий місяць жовтень 2011 року) складає 452 грн 35 коп.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Згідно абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період (п. 8 Порядку).

З наданої довідки (а.с.19) видно, що позивачу нарахована заробітна плата за останні два місяці роботи вересень і жовтень 2014 року в загальній сумі 3208 грн 14 коп. Кількість фактично відпрацьованих днів у цьому періоді 8. Середньоденна заробітна плата складає 3208,14 : 8 = 401 грн 02 коп.

У періоді затримки розрахунку з 18 листопада 2014 року по 05 травня 2015 року включно кількість робочих днів 113.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає: 113 х 401,02 = 45 315 грн 26 коп.

Враховуючи ту обставину, що заробітна плата позивачу не виплачена лише за один день, що не мало істотного впливу на його матеріальний стан, суд вважає за можливе зменшити розмір відшкодування за час затримки розрахунку до 30 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За наявності порушення прав позивача у сфері трудових відносин, а саме невиплати належної йому суми при звільненні у повному обсязі, суд вважає встановленим факт заподіяння йому моральної шкоди.

В частині відшкодування моральної шкоди позов підлягає частковому задоволенню в сумі 300 грн, зважаючи на те, що внаслідок невиплати заробітної плати позивач був позбавлений можливості нею користуватися, що порушило його звичне життя.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку та інших обов'язкових платежів з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовна заява містить вимоги як майнового, так і немайнового характеру

Згідно ч 3 ст.6 Закону україни «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позовні вимоги майнового характеру підлягають задоволенню у розмірі 30 452 грн 35 коп, сума судового збору 304 грн 52 коп.

Позовні вимоги немайнового характеру відшкодування моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню в сумі 300 грн, сума судового збору 243 грн 60 коп.

Загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави 548 грн 12 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за роботу у вихідний день 30 серпня 2014 року у розмірі 452 (чотириста п'ятдесят дві) грн 35 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн, у відшкодування моральної шкоди 300 (триста) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Сума, що підлягає стягненню, визначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» судовий збір на користь держави в сумі 548 (п'ятсот сорок вісім) грн 12 коп.

Рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню, але не більше ніж за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_4