Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І., Журавель В.І.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2014 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено два договори банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт»: №SAMDNWFD300 та №SAMDNWFD600, на виконання умов яких позивач в той же день на відкриті банком рахунки внесла кошти в валюті вкладу в сумі 50 тис. доларів США та 20 тис. доларів США відповідно. Відповідно до п. 3 зазначених договорів сторонами погоджено порядок сплати відсотків на вклад, а саме: у кінці кожного місяця з моменту укладення відповідного договору, у перший робочий день, слідуючий за датою оформлення договору, після 15:00 проценти на вклад нараховуються на картку/рахунок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно.

Посилаючись на те, що вона виконала свої зобов'язання за укладеними договорами, а банк не виконує своїх зобов'язань щодо нарахування відсотків по депозитах в розмірі 9% річних від суми вкладів, які за її розрахунками з урахуванням уточнень станом на 14 січня 2015 року мали складати суми в розмірі 3 772 долари США 59 центів та 1 509 доларів США 06 центів, позивач просила суд зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» провести нарахування відсотків на депозитні вклади ОСОБА_6 та згідно умов договорів зарахувати спірні кошти на відповідні рахунки і зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» вподальшому забезпечувати виконання банком умов п. 3 депозитних договорів.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» провести нарахування та зарахування відсотків у валюті вкладу на картку/рахунок НОМЕР_1 в сумі 3 772 долари США 59 центів згідно п. 3 договору від 13 лютого 2014 року №SAMDNWFD300.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» провести нарахування та зарахування відсотків у валюті вкладу на картку/рахунок НОМЕР_2 в сумі 1 509 доларів США 06 центів згідно п.3 договору від 13 лютого 2014 року №SAMDNWFD600.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» в подальшому забезпечити виконання п.3 договорів від 13 лютого 2014 року №SAMDNWFD300 та №SAMDNWFD600 відповідно до умов договорів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

13 лютого 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено два договори банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт»: №SAMDNWFD300 та №SAMDNWFD600, на виконання умов яких ОСОБА_6 внесла кошти в валюті вкладу в сумі 50 тис. доларів США та 20 тис. доларів США на відкриті банком рахунки.

Згідно з п. 2 договорів від 13 лютого 2014 року нарахування відсотків на суми вкладів починається з наступного дня після надходження грошових коштів у банк і здійснюється за кожен календарний день.

Відповідно до п. 3 договорів від 13 лютого 2014 року сторонами погоджено порядок сплати відсотків на вклад, а саме: у кінці кожного місяця з моменту укладення відповідного договору, у перший робочий день, слідуючий за датою оформлення договору, після 15:00 проценти на вклад нараховуються на картку/рахунок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно.

Судами також установлено, що зі змісту відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 30 вересня 2014 року на адвокатський запит представника позивача вбачається, що банк ухилився від відповіді щодо нарахування відсотків за укладеними між сторонами договорами.

Згідно розрахунків вкладника станом на 14 січня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» мав нарахувати та за умовами договорів зарахувати на рахунки позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 суми в розмірі 3 772 долари США 59 центів та 1 509 доларів США 06 центів відповідно.

Матеріали справи не містять інших розрахунків сум процентів, які за умовами депозитних договорів ПАТ КБ «Приватбанк» був зобов'язаний зараховувати на відповідні рахунки ОСОБА_6 Також, банком не надано будь-яких заперечень, що підтверджені належними та допустимими доказами, на спростування позовних вимог в частині невиконання зобов'язань за договором банківського вкладу по нарахуванню відсотків на суми вкладів та перерахуванню їх на карткові рахунки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до п. 2 та 3 договорів від 13 лютого 2014 року банк був зобов'язаний нараховувати відсотки на суми вкладів позивача та зараховувати ці суми на відповідні рахунки, а оскільки матеріали справи не містять доказів виконання вказаних обов'язків ПАТ КБ «Приватбанк», то відповідні права ОСОБА_6 підлягають захисту шляхом зобов'язання банку провести нарахування та зарахування відповідних відсотків на належні позивачу рахунки.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, доказам, наданим сторонами та правильно оцінені судами, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом наведеним норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів, що складають суми передбачених договором відсотків, на умовах та в порядку, встановлених цим договором.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, суди дійшли правильного висновку, про те, що невиконання банком умов п. 2 та 3 договорів від 13 лютого 2014 року щодо зарахування на відповідні рахунки грошових коштів що складають суми передбачених договором відсотків суперечать вимогам чинного законодавства, умовам укладених між сторонами договорів та порушують права ОСОБА_6

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що спірні депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договору.

Однак, суди обґрунтовано відхилили вказані доводи банку, оскільки договори банківських вкладів про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт» №SAMDNWFD300 та №SAMDNWFD600 були укладений з ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Разом з тим, вирішуючи спір, суди вважали за можливе задовольнити також позовну вимогу про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» в подальшому забезпечити виконання п.3 договорів від 13 лютого 2014 року №SAMDNWFD300 та №SAMDNWFD600 відповідно до умов договорів.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не може погодитись з даним висновком судів з огляду на наступне.

Відносини банку та вкладника, який є володільцем відповідного рахунку передбачені главами 71, 72 ЦК України, обов'язок банку щодо нарахування відсотків на вклад урегульовано ст.ст. 1058, 1066 ЦК України та умовами відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Натомість, позовна вимога про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» в подальшому забезпечити виконання п.3 договорів від 13 лютого 2014 року відповідно до умов договорів не відповідає способам захисту, визначеним в ст. 16 ЦК України.

З урахуванням викладеного судові рішення відповідно до вимог ст. 341 ЦПК України підлягають зміні з відмовою ОСОБА_6 у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача в подальшому забезпечити виконання п.3 договорів від 13 лютого 2014 року відповідно до умов договорів.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 341, 344, 346 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 про зобов'язання публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в подальшому забезпечити виконання п.3 договорів від 13 лютого 2014 року відповідно до умов договорів скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про зобов'язання публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в подальшому забезпечити виконання п.3 договорів від 13 лютого 2014 року відповідно до умов договорів відмовити.

В решті рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
В.А. Черненко
С.П. Штелик