Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 225/484/15 Головуючий у 1 інстанції: Нємиш Н.В.
№ провадження 22-ц778/2979/15 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М. С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 пр. визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування позову зазначав, що 01 вересня 2008 року між ним та відповідачем була укладена угода, відповідно до якої він придбав у власність будинок АДРЕСА_1, що збудована на земельній ділянці розміром 649 кв.м..

Придбане домоволодіння складається з житлового будинку літера А загальною площею 38,9 кв.м.. жилою площею 23,9 кв.м. та літньої кухні літера Б і належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу № 22/98 укладеного та посвідченого на Горлівській товарній біржі "Планета" 15 грудня 1998 року.

Зазначає, що при укладання угоди вони досягли всіх істотних її умов та домовились про ціну майна, яку він сплатив відповідачу у повному обсязі 01 вересня 2008 року в сумі 1 000 грн., про що свідчить відповідна розписка і в свою чергу отримав від відповідача документи, що підтверджує його право власності на відчужуване майно і ключі від будинку.

Однак звернутись до нотаріальної контори за посвідченням укладеної угоди у встановленому порядку відповідач відмовилась посилаючись на зайнятість та відсутність вільного часу, пообіцявши при цьому виконати всі необхідні дії щодо нотаріального посвідчення зазначеного договору до кінця поточного року.

По закінченню зазначеного відповідачем строк, останні свої обіцянок не виконала і почала уникати спілкування з ним, а в подальшому змінила місце свого мешкання і зв'язок з нею був втрачений.

Зазначає, що він не має можливості належним чином оформити своє право на придбане нерухоме майно, в результаті чого порушено йог7о право власності.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати дійсним договорі купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 укладений 01 вересня 2008 року між ним та відповідачем, визнати з ним право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 визначений в технічному паспорту літерами "А-1", "а", загальною площе. 38,9 кв.м., в тому числі жилою площею 23,9 кв.м., зі всіма надвірними та господарськими спорудами, зокрема літня кухня "Б", вбиральня "Г", огорожа - N, придбаний у відповідача 01.09.2008 року за договором купівлі-продажу житлового будинку непосвідченим нотаріально.

Заочним рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23 лютого 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В судове засідання 14 травня 2015 року сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляд справи, не з'явилися. У відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України справа розглянута за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що немає підстав вважати договір, на який посилається позивач, таким, що відповідає закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації, з моменту державної реєстрації.

Таким чином, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Оскільки момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст. ст. 210,640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, то у разі недодержання зазначених вимог закону правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків.

У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції постановлене з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними", якими акцентовано увагу на неприпустимість застосування ст. 220 ЦК до правочинів, укладення та правомірність яких пов'язана з нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією.

Посилання на утруднення, які нібито виникали при вирішенні питання про нотаріальне посвідчення договору, не є підставою для висновку про те, що зазначений договір може вважатися дійсним всупереч викладеним вище положенням закону.

З огляду на зазначене судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 314. 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23 лютого 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: