Справа № 310/2985/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Парій О.В.

при секретарі Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради про встановлення юридичного факту, визнання права власності на будівельні матеріали, визнання права власності на забудівлю земельної ділянки в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 02 серпня 2010 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1; садовий будинок № 91 в ОК «СОТ «Строитель»; автомобіль М-2125 держномер 4609ЗПУ; автомобільний причеп КрАЗ 8138 держномер 02605НА; автомобіль НОМЕР_1. Вказане спадкове майно прийнято в рівних частках позивачем та ОСОБА_2 дружиною померлого. Вказує, що крім вказаного спадкового майна існує інше майно недобудований капітальний гараж, розташований за адресою: м.Бердянськ, вул.Шевченка, 12/11. ОСОБА_2 на вказане спадкове майно не претендує та не має намір претендувати в подальшому. Позивач зазначає, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 11.10.90 року № 483 ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво індивідуального гаражу у дворі СПТУ-9 по вул.Шевченка. В подальшому йому виданий Державний акт про право постійного користування землею, згідно якого ОСОБА_3 в постійне користування передано земельну ділянку площею 0,0035га. з цільовим призначенням для розміщення та обслуговування індивідуального гаражу в м.Бердянськ по вул.Шевченка, 12/11. На даний час на земельній ділянці розташований індивідуальний гараж, який батько позивачки не встиг повністю добудувати та ввести в експлуатацію. Позивач не має можливість прийняти вказане майно у власність в порядку спадкування за законом після смерті батька, оскільки вказаний гараж є обєктом незавершеного будівництва та не може бути зареєстрованим в якості обєкта нерухомого майна. Позивач вимушена ставити питання про визнання за нею права на забудівлю земельної ділянки, оскільки умовою прийняття до експлуатації завершеного будівництвом обєкта нерухомого майна є надання особі, яка здійснює будівництво, земельної ділянки в користування для вказаної мети. Вважає, що право на забудівлю вказаної земельної ділянки було надано її батькові безстроково, оскільки обєкт нерухомого майна, не може бути переміщений з вказаної земельної ділянки без його пошкодження або спричинення істотної шкоди даному обєкту нерухомого майна, що робить неможливим припинення таких правовідносин в разі дотримання забудовником вимог закону. Крім цього, позивач зазначила, що в Державному акті на право постійного користування землею вказано по батькові «Алістратович», проте правильним є «Аністратович». Прізвище та імя зазначено вірно. Вважає, що в даному випадку мала місце механічна описка. Просить: - встановити факт належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу Державного акту про право постійного користування землею серії ЗП № 00027-33 від 01 липня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 33; - визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві індивідуального гаражу, розташованого за адресою: м.Бердянськ, вул.Шевченко, 12/11 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого, 02 серпня 2010 року; - визнати за ОСОБА_1 право на забудівлю земельної ділянки площею 0,0035га., розташованого за адресо: м.Бердянськ, вул.Шевченко, 12/11, цільове призначення розміщення та обслуговування індивідуального гаражу, виділеного ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 02 серпня 2010 року.

В судовому засіданні позивач та її представник за дорученням ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судове засідання представника не направив. Повідомлений. До суду надано листа про розгляд справи за відсутності представника. До суду направлено письмові заперечення. В запереченнях відповідач зазначає, що позивачем не надано відомостей щодо неможливості оформлення або відмови нотаріуса у оформленні права на спадщину на будівельні матеріали та на право забудови земельної ділянки, доказів його звернення до нотаріуса саме з цих питань у встановлений законом шестимісячний строк. Також зазначено, що позивач не має права на забудову земельної ділянки права на яку не набув та у відповідності до закону набути не може. Просить застосувати наслідки пропуску позовної давності, оскільки ОСОБА_3 помер 02 серпня 2010 року, право на спадкове майно позивач оформила у травні-червні 2011 року. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просить позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що її чоловіку за життя надана земельна ділянка для розміщення індивідуального гаражу. На його імя видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою. Вона не претендує на зазначене спадкове майно.

Аналізуючи докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підпунктом 1.3. пункту 1 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів від 11 жовтня 1990 року № 483 ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво індивідуального гаражу у дворі СПТУ-9 по вул.Шевченко.

Відповідно до п. 2.2. рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів від 30 травня 1996 року № 227 ОСОБА_3 надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,0035га. в м.Бердянськ по вул.Шевченко, 12/11 для розміщення та обслуговування індивідуального гаражу.

На підставі вказаного рішення видано Державний акт на право постійного користування землею ЗП № 00027-33, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 33. В даному Державному акті по батькові ОСОБА_3 зазначено «Алістратович».

Згідно копій паспорту громадянина України, пенсійного посвідчення, свідоцтва про загальнообовязкове державне соціальне страхування, посвідчення ветерана праці, військового квитка, по батькові ОСОБА_3 зазначено: українською «Аністратович», російською «Анистратович».

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 помер 02 серпня 2010 року (актовий запис про смерть від 03.08.10 р. № 1138).

Відповідно до листа Бердянської державної нотаріальної контори від 20.07.15 року №2064/02-14 після померлого 02 серпня 2010 року ОСОБА_3 в Бердянську державну нотаріальну контору звернулися 25.01.11 р. ОСОБА_1, дочка померлого, з заявою про прийняття спадщини за законом та ОСОБА_2, дружина померлого, з заявою про прийняття спадщини за законом. Заведена спадкова справа № 45/2011. Заяв від інших спадкоємців спадкова справа не містить. 20.05.11 р. на імя спадкоємців видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частки квартири АДРЕСА_2 та на частки садового будинку № 91 в ОК «СОТ «Строитель», 02.06.11 р. на імя спадкоємців видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частки автомобіля М-2125, автомобільного причепу КрАЗ, автомобілю ЗАЗ-ДЕУ. Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався. Зазначені обставини підтверджуються Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.07.15 р. № 40944983 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.07.15 р. № 40944990.

Згідно показів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитаних в якості свідків, по батькові ОСОБА_3 правильним є «Аністратович». Це чітко запамятали, оскільки вони товаришували з ОСОБА_3, його по батькові було незвичайним. Земельні ділянки для будівництва гаражів по вул.Шевченка їм з ОСОБА_3 виділяли разом. Гараж ОСОБА_3 розташований поруч з їхнім гаражем.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим на підставі ст. 256 ЦПК України встановити факт того, що державний акт про право постійного користування землею серії ЗП № 00027-33 від 01 липня 1996 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 33, належав за життя ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.

Згідно ст.ст. 1218, 1261 ЦК України (2003 рік) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.08 р. № 7 якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.14 р. № 5 за змістом статті 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не повязані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У звязку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем, не пропущена та порушене право позивача підлягає захисту. За позивачем, як за спадкоємцем першої черги, належить визнати право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві спірного гаражу та визнати за нею право на забудівлю земельної ділянки, виділеної спадкодавцю, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 3-6, 11, 57-62, 64, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України, на підставі ст. 256 ЦПК України, ст.ст. 257, 261, 267, 331, 391, 1218, 1261 ЦК України (2003 рік), суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що державний акт про право постійного користування землею серії ЗП № 00027-33 від 01 липня 1996 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 33, належить ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві індивідуального гаражу, розташованого за адресою: м.Бердянськ, вул.Шевченко, 12/11 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого, 02 серпня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на забудівлю земельної ділянки площею 0,0035га., розташованого за адресо: м.Бердянськ, вул.Шевченко, 12/11, цільове призначення розміщення та обслуговування індивідуального гаражу, виділеної ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 02 серпня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Парій