АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6786/15 Головуючий 1 інст. Золотарьова Л.І.
Категорія : відшкодування шкоди Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф., Кокоші В.В,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Харкова від 29 липня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої ДТП.

В обгрунтування позову ОСОБА_2 вказував, що 16 червня 2011 року на перехресті вулиць Шевченко, Маршала Бажанова, Харківської набережної та провулка Феєрбаха трапилось зіткнення автомобіля Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, яким керував він та автомобіля Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2, яким керував відповідач. Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ВАТ НАСК «Оранта», яка 19 липня 2012 року перерахувала 24 900 грн. компенсації матеріальної шкоди, завданої ДТП. 01 квітня 2013 року пошкоджений автомобіль Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, було досліджено ХНДІСЕ ім..засл.проф. ОСОБА_3, за висновками якого загальна шкода завдана його автомобілю складає 100 206,43 грн. ОСОБА_1 відмовляється відшкодовувати шкоду, завдану ДТП. Оскільки відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля зроблений частково, повторною експертизою ХНДІСЕ ім..засл.проф. ОСОБА_3 від 06 квітня 2015 року матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП на час розгляду справи складає 262 710,15 грн. Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з відшкодування шкоди він поніс витрати за зберігання автомобіля, за проведення експертизи, на частковий відновлювальний ремонт автомобіля, почтові витрати. Крім того, в результаті ДТП він поніс і моральні страждання.

Тому, з урахуванням змінених позовних вимог, ОСОБА_2 просив суд стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 237 810,43 грн., з них 510 грн. франшиза; витрати на зберігання автомобіля у розмірі 18 150 грн.; витрати на авто товарознавчі експертизи у розмірі 2 550,60 грн., з них 1 845 грн. судова авто товарознавча експертиза і 705,60 грн. авто товарознавча експертиза; витрати на виклик телеграмою на авто товарознавчу експертизу 52,20 грн. та моральну шкоду 42 270 грн.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строки позовної давності, оскільки ДТП трапилося ще 16 червня 2011 року. Крім того, не погоджується з витратами на зберігання автомобіля, бо такі витрати завищені; моральна шкода не підтверджена належними доказами.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 29 липня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 75 216,43 грн., витрати на зберігання автомобіля у розмірі 18 150 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судової експертизи у розмірі 671,01 грн., та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 055,46 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на недоведеність сплати 18 150 грн. за зберігання автомобіля та моральної шкоди; зазначає, що ремонт автомобіля позивачем зроблений не з нових запчастин, як розраховано експертом, а з тих, які були придбані неофіційно, по нижчим цінам, тому сума для стягнення матеріальної шкоди є значно завищеною.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна шкода, спричинена внаслідок ДТП має бути відшкодована на час здійснення ремонту автомобіля, а не на час розгляду справи, з урахуванням сплаченої суми страхового відшкодування; також суд першої інстанції виходив із доведеності витрат на зберігання автомобіля та моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 16 червня 2011 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2, по пров. Фейербаха у місті Харкові, виїхав на перехрестя з Харківською набережною при забороненому червоному сигналі світлофора та здійснив зіткнення з автомобілем Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який рухався по Харківській набережній (а.с.15).

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді (а.с.15).

Відповідно до положень ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини.

Внаслідок ДТП автомобіль Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. Власником вказаного транспортного засобу є позивач ОСОБА_2 (а.с.3-5).

29 червня 2011 року аварійним комісаром ОСОБА_4 здійснено огляд автомобіля Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, встановлено характер ушкоджень (а.с.6-7).

Висновком експертного авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім..засл.проф. ОСОБА_3 від 15 квітня 2013 року встановлено розмір матеріальної шкоди на час дослідження, яка спричинена позивачу, як володільцю автомобіля Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП 16 червня 2011 року, який становить 100 206,43 грн. (а.с. 19-29).

За змістом роз'яснень, що містяться у Постанові №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ВАТ НАСК «Оранта» (а.с.57). Ліміт страхової суми за завдану шкоду майну встановлений полісом розміром 25 000 грн.

Статтею 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 12.1 ст. 12 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Страховою компанією визначено розмір страхового відшкодування та призначено до виплати, а також виплачено 24 990 грн. (а.с. 16, 121-122,156-157).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Повторним висновком ХНДІСЕ ім..засл.проф. ОСОБА_3 від 02 березня 2015 року встановлена матеріальна шкода, спричинена позивачу, як володільцю автомобіля Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП 16 червня 2011 року, становить 262 710,15 грн. (а.с. 87-94).

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, суди зобов'язані звертати увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з якими розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні питання про визначення розміру завданої ДТП шкоди, обґрунтовано виходив з того, що позивач здійснив ремонт пошкодженого автомобіля Opel Vectra C, державний номер НОМЕР_1, у вересні 2013 року, тому і сума збитків обчислюється на момент відновлення автомобіля, а не на момент розгляду справи.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач набув право вимоги на відшкодування матеріальної та моральної шкоди з відповідача відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки вимоги позивача про стягнення витрат на зберігання пошкодженого автомобіля та моральної шкоди є доведеними (а.с. 9-13).

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог та доведено ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх заперечень проти обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: