Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі - ПАТ «ММК ім. Ілліча»), третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі про відшкодування моральної шкоди завданою смертю,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивачі звернулись до суду з даним позовом. В заяві вказували, що 05 лютого 2012 року їх син ОСОБА_3 під час роботи в ПАТ «ММК ім. Ілліча» загинув в наслідок гострого отруєння оксидом вуглецю. У зв'язку із загибеллю сина їм завдана моральна шкода, яка полягає в глибоких душевних стражданнях, обумовлених психоемоційним потрясінням, яке позивачі відчувають дотепер і не можуть відновити душевну рівновагу. Серед іншого, втрата сина позбавила їх піклування, на яке вони розраховували в старості, призвела до погіршення стану здоров'я. Просили стягнути з відповідача по 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди, розмір якого, окрім наведеного, мотивують жахливими обставинами смерті сина, який був молодою людиною, що тільки-но почала свій життєвий шлях, що трагічно обірвався від впливу оксиду вуглецю.

Позивачка ОСОБА_1 в судовове засідання не з»явилась, позовні вимоги підтримала в письмовій заяві та просила стягнути з ПАТ «ММК ім.Ілліча» на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав та просив стягнути на його користь з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на відсутність вини підприємства у загибелі ОСОБА_3 Крім того, після нещасного випадку, в результаті якого загинув ОСОБА_3, ПАТ «ММК імені Ілліча» було сплачено родині померлого 13978 грн. на ритуальні послуги по захороненню, 54709 грн. сплачено на поминальний обід трьох загиблих працівників комбінату ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та виконано ремонтні роботи за місцем мешкання позивачів. Також допомога була надана профспілковим комітетом ПАТ «ММК імені Ілліча», а саме ОСОБА_1 сплачено 8000 грн. та надано безкоштовну путівку у СКОК «Аф-Даніль» АРК Крим, ОСОБА_2 сплачено 2000 грн. та надано путівку у СП «Чайка». Просить в задоволенні позовну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі в судовому засіданні пояснив, що дійсно 05.02.2012 року стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого загинув ОСОБА_3 Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі за фактом нещасного випадку були проведені страхові виплати позивачам на суму 248055,80 грн. Виходячи із принципу розумності та справедливості, а також письмових доказів, наданих позивачами, вважає, що сума, яку просять стягнути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, є завищеною.

Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 173 КЗпП України встановлено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Нормами ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначені загальні підстави відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом. Одним з таких випадків є заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК).

Статтею 1168 ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судом встановлено, що позивачі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), який працював газорезчиком (ділянки промпроводок) у ПАТ «ММК ім. Ілліча» (а.с. 104).

З акту № 10/3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1), що стався 05.02.2012 р. о 14 годині 30 хвилин в ПАТ «ММК ім. Ілліча» вбачається, що смерть газорезчика (ділянки промпроводок) ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_3 настала від гострого отруєння оксидом вуглецю, що стався в результаті основних причин: повного відключення подачі електроенергії на трубну котельню ТСЦ від підстанції №1 ЦМ та П, пов'язане з несприятливими погодними умовами і, що спричинило аварійну зупинку котлів №№ 1 і 3 і спрацювання відсічних клапанів, а також конструктивних недоліків та недостатньої надійності відсічного клапану та супутніх причин: невиконання посадових обов'язків та невиконання вимог Плану локалізації та ліквідації аварійних ситуацій персоналом трубної котельні ТСЦ, яке виразилось у порушенні послідовності дій у аварійної ситуації, що склалася. (а.с.11-19).

Таким чином, судом встановлено, що син позивачів загинув внаслідок діяльності, пов'язаної з використанням відповідачем механізмів, що є джерелом підвищеної небезпеки. При цьому будь-які докази, які б свідчили про те, що нещасний випадок стався внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, у справі відсутні. Констатуючи наявність факту заподіяння моральної шкоди, суд перш за все керується критеріями загальнолюдських цінностей і виходить з розуміння того, що втрата батьками сина, який мешкав разом з ними (а.с.10), був їх опорою і надією на піклування в старості, загинув за жахливих обставин, отруївшись оксидом вуглецю, поза всяким сумнівом, пов'язана з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми.

Крім того, факт заподіяння позивачам моральної шкоди підтверджується психологічними висновками за результатами оцінки емоційного їх стану, згідно з якими у ОСОБА_6 прослідковується невідповідність змісту переживань та особливостей перебігу емоційних процесів поведінковому стереотипу звичного емоційного реагування в стресових ситуаціях. Встановлена типова кумуляція афективної напруги в хронічній травмуючій ситуації. Залишається збереженою здатність психотравмуючого фактору знову оволодівати свідомістю, викликати переживання всього комплексу почуттів та відношень, що пов'язані з афективним впливом. Пережита психотравма стала джерелом психосоматичних захворювань, займаючи значне місце в системі відношень з навколишньою дійсністю. Характерний розвиток типового комплексу соматичних, вегетативних та психологічних ознак, що виявляють себе в зміні поведінки та психічної діяльності. На фоні хронічної посттравмуючої ситуації відбулось різке виснаження емоційно-енергетичних та особистих ресурсів. Психологічний аналіз дозволяє констатувати, що ситуація втрати близької людини була й залишається для ОСОБА_1 інтенсивно-хронічною психотравмуючою и являє собою особистісну значимість. (а.с.90, 91, 108-110 ).

В свою чергу у ОСОБА_2 прослідковується чітка фіксація психотравмуючих емоційних слідів. Механізми переживання психотравмуючої ситуації, процеси психологічної компенсації та психологічного захисту не продуктивні, внаслідок чого відбулось кількісне накопичення емоційної напруги та збільшився часовий процес переживання трагедії, що сталась. У зв'язку з чим особистість обстежуваного знаходиться в новій соціальній позиції, будучи результатом душевної кризи. Таким чином для емоційного стану гр. ОСОБА_2 характерний прояв симптому пост афективної стадії, що характеризується глибокою психічною та фізичною астенією з переживанням тяжкого потрясіння, що призвело до неврологічного захворювання. Психологічний аналіз дозволяє констатувати, що ситуація втрати близької людини була та залишається для нього інтенсивно травмуючою (а.с. 107, ).

Наведені висновки узгоджуються з даними медичних документів, з яких убачається, що до березня 2013 року ОСОБА_1 за медичною допомогою системно не зверталась. Записи лікаря-невропатолога свідчать про скарги ОСОБА_1 на головний біль, сухість у роті, запаморочення, безсоння, роздратованість, депресію. Незважаючи на постійне приймання серцевих вегетотропних препаратів зберігається астено-неврологічний синдром, вегетативний дисбаланс (а.с.83-89, 90, 91).

Схожі скарги надходили також від ОСОБА_2 Відповідно до медичних документів, останній звернувся за медичною допомогою 06.02.2012 року із скаргами на посилення слабості, головний біль, загальмованість мови після втрати сина, останньому призначений курс лікування що підтверджується копією медичної картки амбулаторного хворого. Згідно із записами лікаря-невролога стан ОСОБА_2 різко погіршився з 05.02.2012 року внаслідок психоемоційного стресу (загибель сина), скаржився на головний біль, втому, слабкість, запаморочення. До лютого 2012 року за медичною допомогою системно не звертався (а.с. 49-57, 111-113).

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахування наведеного, та беручи до уваги добросовісне ставлення відповідача до сім'ї загиблого, батькам якого комбінат відшкодував витрати на ритуальні послуги в сумі 13978 грн., поминальний обід загиблих працівників комбінату ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в сумі 54709 грн., виконано ремонтні роботи за місцем мешкання позивачів на загальну суму 78276,00 грн., а також допомога батькам загиблого була надана профспілковим комітетом ПАТ «ММК імені Ілліча», а саме ОСОБА_1 сплачено 8000 грн. та надано безкоштовну путівку у СКОК «Аф-Даніль» АРК Крим, ОСОБА_2 сплачено 2000 грн. та надано путівку у СП «Чайка», виходячи з принципів розумності, поміркованості й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування завданої позивачам моральної шкоди по 120000 грн. кожному.

Щодо відшкодування судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до складу яких зокрема відносяться витрати на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру та акт прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до яких сплатила 1461,60 грн. за надання правової допомоги по цивільній справі, а саме складання позовної заяви та підготовка пакету документів для звернення до суду та юридична консультація, тривалість 3 години (а.с. 26, 27).

Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правову допомогу підлягає стягненню 1461,60 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі за позовом про відшкодування моральної шкоди становить 243,60 грн.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2).

Отже з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 173 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167, 1168, ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 120000 грн. (сто двадцять тисяч гривень).

Стягнути на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 120000 грн. (сто двадцять тисяч гривень).

Стягнути на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правову допомогу з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 1461,60 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня шістдесят копійок).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в дохід держави 487,20 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя потягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особам, які не були присутні на оголошенні рішення протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Суддя: Н. В. Литвиненко