Справа № 761/9356/15-ц
Провадження №2/761/4691/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, поручитель, ОСОБА_1.) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (далі по тексту - відповідач, Банк), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа, позичальник, ОСОБА_2.) про визнання поруки припиненою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.07.2009 року між відповідачем та третьою особою було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 79/П/27/2007-840, яким збільшено суму мінімального необхідного платежу, а отже було збільшено обсяг відповідальності поручителя. З огляду на те, що поручитель не давав згоди на укладення Додаткової угоди, внаслідок якої збільшився обсяг його відповідальності, ОСОБА_1 просив суд визнати припиненою з 01 липня 2009 року поруку, яка виникає на підставі Договору поруки від 01 липня 2009 року, укладеного між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду від 03.04.2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.05.2015 року, представник позивача та третьої особи ОСОБА_3 позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд про його задоволення.

Представник відповідача - Хмиров Е.О. заперечив позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні у зв'язку із тим, що вважав, що позивач був належним чином повідомлений про укладення Додаткової угоди до Кредитного договору, оскільки 07.05.2009 року власним підписом посвідчив в установі Банку анкету на реструктуризацію боргу та надав необхідні документи для укладення нового договору поруки від 01.07.2009 року.

Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04.05.2007 року між Банком та третьою особою (за договором - позичальник) було укладено Кредитний договір № 79/П/27/2007-840 (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до умов п. 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (надалі по тексту - Кредит) у сумі 161568,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Пунктами 1.3.1., 3.3.2 та 3.3.4. Кредитного договору встановлено відсоткову ставку за користування кредитом 12,49 % та щомісячну суму мінімального необхідного платежу в розмірі 1969 доларів США. Кінцевий термін повернення Кредиту - 03.05.2023 року.

04.05.2007 року між Банком та позивачем (за договором - поручитель) було укладено договір поруки (далі по тексту - договір поруки), яким забезпечувалося зобов'язання третьої особи за Кредитним договором.

01.07.2009 року між Банком та третьою особою було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 79/П/27/2007-840 від 04.05.2007 року (далі по тексту - Додаткова угода), відповідно до умов п. 1.1.1. якоїсума Кредиту складає 161568,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 5 числа поточного місяця.

Щомісячна сума мінімального платежу складає:

· У період з липня 2009 року по червень 2010 року (включно) - у розмірі фактично нарахованих відсотків;

· У період з липня 2009 року по травень 2013 року (включно) - у розмірі не менше 2173,98 доларів США;

· У червні 2013 року не менше 2174,02 доларів США;

· У період з липня 2013 року по квітень 2023 року (включно) - у розмірі не менше 2022,31 доларів США;

· В травні 2023 року - залишок заборгованості по кредиту в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1.2. Додаткової угоди строк користування Кредитом встановлюється з 04.05.2007 року по 03.05.2023 року.

Згідно п. 1.2.3. Додаткової угоди відсоткова ставка за користування Кредитом складає 12,49 %.

01.07.2009 року між Банком та позивачем (за договором - поручитель) було укладено ще один договір поруки (далі по тексту - договір поруки 2), яким забезпечувалося зобов'язання третьої особи за Кредитним договором.

Відповідно до п. 5.3. Договору поруки 2 термін його дії встановлений до належного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконання Поручителем своїх зобов'язань згідно умов цього договору.

За умовами п. 1.5. договору поруки 2 Поручитель підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до норм частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З огляду на зазначене, припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 22 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Проте, матеріали справи містять копію анкети позивача від 07.05.2009 року на реструктуризацію боргу та необхідні документи для укладення нового договору поруки від 01.07.2009 року, а саме: довідка про доходи ОСОБА_1 від 05.05.2009 року, довідка про доходи ОСОБА_1 від 30.04.2009 року, копія паспорту ОСОБА_1, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_1 та копію заяви-звернення до Банку.

Подання зазначених документів 07.05.2009 року до Банку представником позивача не спростовано.

Окрім того, інформованість поручителя про укладення Додаткової угоди до Кредитного договору підтверджується підписання ним нового договору поруки від 01.07.2009 року, згідно з умовами якого поручитель підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору.

Разом з тим, п. 8.3. Додаткової угоди встановлено, що вона є невід'ємною частиною Кредитного договору.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про поінформованість позивача про укладення Додаткової угоди до Кредитного договору.

Також згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-73цс12 від 18.06.2012 року до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

В даному випадку, фактично містила реструктуризація боргу позичальника, про якутакож просив позивач в анкеті до Банку від 07.05.2009 року.

Вказане підтверджується і п. 1.1.1. Додаткової угоди, згідно з яким у період з липня 2009 року по червень 2010 року (включно) сума щомісячного мінімального платежу сплачується у розмірі фактично нарахованих відсотків, а в подальшому в узгодженому сторонами розмірі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що під час укладення Додаткової угоди до Кредитного договору збільшення обсягу відповідальності поручителя не відбулося, оскільки не було: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнанняприпиненою з 01 липня 2009 року поруки, яка виникає на підставі Договору поруки від 01 липня 2009 року, укладеного між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 визнаються судом не доведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ М.А. РИБАК