Справа №461/9772/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Козак Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів -

встановив:

07.09.2015 року позивач - Управління ПФУ у Галицькому районі м.Львова звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просить стягнути із відповідачки надміру виплачену пенсію в сумі 443,79 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 24.06.2004 року відповідачка перебуває на обліку як працюючий пенсіонер на посаді наукового працівника та є одержувачем пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність». Зазначає, що згідно ст.24 вищевказаного Закону, в редакції, чинній з 01.04.2015 року, пенсія, призначена відповідно до цієї статті в період роботи, зокрема, на науковій посаді, виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Покликається на те, що відповідачці у період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року було переплачено 443,79 гривень пенсії. Ця помилка була виявлена під час перевірки пенсійної справи, оскільки програмно було невірно застосовано показник середньої заробітної плати працівників у галузях економіки України, що застосовується під час обчислення розміру пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що призвело до збільшення розміру пенсії, а тому і виникла у відповідачки заборгованість. Просить звернути на його користь із відповідачки надміру виплачену пенсію у розмірі 443,79 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Фіксування технічними засобами не здійснювалось відповідно до ст.197 ЦПК України, у зв'язку з тим, що сторони у судове засідання не з'явились.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на обліку в УПФ України ОСОБА_1 перебуває як працюючий пенсіонер на посаді наукового працівника та є одержувачем пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність». Пенсія ОСОБА_1 станом на 01.01.2015 року становила 3402,02 грн., оскільки її індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, виплачений за період роботи з 01.07.1995 року по 31.12.2009 року становить 1,85987.

У період часу з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року виплата пенсії відповідачці здійснювалась у розмірі 85% розміру пенсії обчисленої відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що під час проведення перевірки пенсійної справи було виявлено, що при розмежуванні джерел фінансування під час визначення частки «страхової» пенсії програмно було невірно застосовано показник середньої заробітної плати працівників у галузях економіки України, що застосовується під час обчислення розміру пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (за 2009 рік замість 2007 року), що призвело до збільшення розміру пенсії, обчисленої відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Внаслідок такої перевірки виявлено, що у квітні 2015 року відповідачу було виплачено 1880,59 гривень проти належних 1436,80 гривень, що призвело до виникнення переплати пенсії за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року у сумі 443,79 гривень.

Однак, згідно із довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 від 28.08.2015 року, розмір призначеної та нарахованої пенсії за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року становить 1690,35 грн., а розмір пенсії фактично виплаченої становить 1880,59 грн. З довідки від 28.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком як науковий працівник, та у квітні 2015 року її пенсія склала 2212,46 гривень.

Частиною 1 ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягнуті на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4.

За змістом пункту 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст.50 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Суми пенсій, виплачених надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Зі змісту зазначених норм ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Проаналізувавши вищевказані норми законодавства можна дійти висновку, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Отже, позивачем не обґрунтовано та не доведено існування зазначених вище обставин, які відповідно до законодавства є підставами для стягнення надмірно сплаченої суми пенсії з відповідачки ОСОБА_1

В силу пункту 1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню, зокрема пенсія, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Будь-яких належних та допустимих доказів недобросовісності з боку відповідача при поданні ним заяви про перерахунок пенсії у вересні 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова, суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, оскільки Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова, не надано будь-яких належних доказів, які б свідчили про подання відповідачкою ОСОБА_1 недостовірних даних для перерахунку пенсії чи про наявність зловживань з її боку при отриманні пенсії, то й підстави для задоволення позову відсутні.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про стягнення надміру виплаченої пенсії не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.24 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 179, 197, 212-215, 217, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.