Справа № 202/599/15-ц
Провадження №2/0202/1802/2015
15 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.
при секретарі Галаган А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,-
В січні 2015 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві і в ході судового розгляду представник позивача посилалися на те, що позивач є власником 67/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 50 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., допоміжною площею 20 кв.м., площею літніх приміщень 5,7 кв.м., сараю літ. Д, убиральні літ. Г. Право власності на зазначену частку домоволодіння ним було набуто на підставі: договору купівлі-продажу, укладеного 17.12.1999 року між позивачем та ОСОБА_2, та посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, за яким остання продала мені 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстр № 2-6573); договору купівлі-продажу, укладеного 17.12.1999 року між позивачем та ОСОБА_3 та посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, за яким остання продала йому 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстр № 2-6575) та договору купівлі-продажу, укладеного 17.12.1999 року між позивачем та ОСОБА_4 та посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, за яким остання продала мені 45/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстр № 2-6577).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2003 року визнано недійсними договір купівлі продажу 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між позивачем та ОСОБА_3, договір купівлі продажу 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між позивачем та ОСОБА_2, договір купівлі продажу 45/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між позивачем та ОСОБА_4.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 липня 2007 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2004 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ВГРФО Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання договорів недійсними - відмовлено.

У зв'язку з тим, що ним були втрачені правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння, він звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу дублікатів договорів купівлі-продажу спірного домоволодіння.

24 грудня 2014 року державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатая О.М. своєю постановою відмовила представнику позивача у вчиненні нотаріальної дії - у видачі дублікатів договорів купівлі-продажу часток домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що така дія буде суперечити законодавству.

В обґрунтування відмови нотаріус зазначив, що при наданні рішення Амур-Нижньодніпровського суду від 16.10.2003 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою зазначене рішення було виконано, проставлено відмітки на договорах, що зберігаються у справах контори про визнання їх недійсними, та зі справ ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були повернуті оригінал право встановлюваних документів.

Згідно довідки № 14009 від 19.12.2014 року, виданою КП «ДМБТІ» станом на 31.12.2012 КП ДМБТІ здійснена перереєстрація (поновлення реєстрації) права власності за ОСОБА_4 - 45/100 часток, ОСОБА_3 - 11/100 часток, ОСОБА_2 - 11/100 часток.

Оскільки договори були розірвані рішенням суду від 16.10.2003 року видати дублікати вищезазначених договорів є неможливим.

Таким чином, на сьогодні він хоча формально і є законним власником 67/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі вищезазначених договорів купівлі-продажу, але фактично позбавлений можливості розпорядитися ним, оскільки право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за іншими особами - за відповідачами.

Просив суд: визнати за ним право власності на 67/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, які складаються з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 50 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., допоміжною площею 20 кв.м., який складається з наступних приміщень: І - веранда площею 5,7 кв.м., 1 - кухня, площею 7,5 кв.м., 2 -санвузол 6,1 кв.м., З - житлова, 5,0 кв.м., 4 - житлова, 6,5 кв.м., 5 - житлова площею 12,8 кв.м., 6 - коридор площею 6,4 кв.м, площею літніх приміщень 5,7 кв.м., сараю літ. Д, убиральні літ. Г.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені.

Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, згідно до Договору купівлі-продажу від 17.12.1999 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( шлюбне прізвище на теперішній час ОСОБА_2), посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі № 2-6573, ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.1999 року, укладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( шлюбне прізвище на теперішній час ОСОБА_3) посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-6575, ОСОБА_3 продала ОСОБА_9 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно до Договору купівлі-продажу від 17.12.1999 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрованому в реєстрі № 2-6577, ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 45/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2003 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання угод купівлі-продажу недійсними, зустрічному позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення порушення права власності та виселення без надання іншого житлового приміщення позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2004 року було задоволено та визнано недійсними договір купівлі продажу 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між мною та ОСОБА_3, договір купівлі продажу 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між мною та ОСОБА_2, договір купівлі продажу 45/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між мною та ОСОБА_4, в зустрічному позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 липня 2007 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2004 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ВГРФО Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання договорів недійсними - відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно довідки № 14009 від 19.12.2014 року, виданої КП «ДМБТІ» станом на 31.12.2012 КП ДМБТІ здійснена перереєстрація (поновлення реєстрації) права власності за ОСОБА_4 - 45/100 часток, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.04.1998 року, виданого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за р.№ 1-2708 (реєстрація права власності поновлено на підставі рішення АНД райсуду м. Дніпропетровська від 16.10.2003 року), ОСОБА_3 - 11/100 часток, на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.1987 року, виданого Індустріальним районним відділом комунального господарства (реєстрацію права власності поновлено на підставі рішення АНД райсуду м. Дніпропетровська від 16.10.2003 року), ОСОБА_2 - 11/100 часток на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.1987 року, виданого Індустріальним районним відділом комунального господарства (реєстрацію права власності поновлено на підставі рішення АНД райсуду м. Дніпропетровська від 16.10.2003 року).

24 грудня 2014 року Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпата О.М. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі дублікатів договорів купівлі-продажу часток домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що така дія буде суперечити законодавству.

В обґрунтування відмови нотаріус зазначив, що при наданні рішення Амур-Нижньодніпровського суду від 16.10.2003 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою зазначене рішення було виконано, проставлено відмітки на договорах, що зберігаються у справах контори про визнання їх недійсними, та зі справ ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були повернуті оригінал правовстановлюваних документів.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки договори були розірвані рішенням суду від 16.10.2003 року видати дублікати вищезазначених договорів є неможливим, на сьогодні хоча позивач формально і є законним власником 67/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі вищезазначених договорів купівлі-продажу, але фактично позбавлений можливості розпорядитися ним, оскільки право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за іншими особами - за відповідачами, і позивач позбавлений можливості провести перереєстрацію за собою права власності на нього, оскільки договори купівлі-продажу втрачені, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Керуючись: ст.ст.316,317,319,328,392, ст. ст.3,7,11, 15, 57, 60, 61, 88, 169,224- 226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 67/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, які складаються з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 50 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., допоміжною площею 20 кв.м., який складається з наступних приміщень: І - веранда площею 5,7 кв.м., 1 - кухня, площею 7,5 кв.м., 2 -санвузол 6,1 кв.м., 3 - житлова, 5,0 кв.м., 4 - житлова, 6,5 кв.м., 5 - житлова площею 12,8 кв.м., 6 - коридор площею 6,4 кв.м, площею літніх приміщень 5,7 кв.м., сараю літ. Д, убиральні літ. Г.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар