Справа № 128/3766/14-ц Провадження № 22-ц/772/341/2015Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 48Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Колоса С.С.,
при секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 8 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернувся в суд 28 липня 2014 року.

Зазначав, що ОСОБА_7 є його батьком, проте після розірвання шлюбу з матір'ю він став проживати окремо, а позивач перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_8 Після досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, він продовжує навчатись на денній формі навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, через що потребує подальшого утримання від батька. Посилаючись на те, що батько не бажає його утримувати, просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь аліменти в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно починаючи з дати подачі заяви і до закінчення навчання, але не пізніше як до досягнення 23 - х років - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 8 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на його утримання в розмірі 800 грн. щомісячно, на період навчання, починаючи з 28 липня 2014 року до закінчення сином ОСОБА_6 навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х річного віку. Стягнуто судові витрати - судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Представник позивача заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось сторонами, що позивач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідача ОСОБА_7 Позивач знаходиться на утримання своєї матері ОСОБА_8 З 1 вересня 2013 року ОСОБА_6 навчається в Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка на денному відділенні спеціальності «Міжнародне право». Термін навчання з 1 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року на контрактній основі (а.с.7, 65).

Відповідач ОСОБА_7 не надає матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_6

Згідно з наданими суду витягами із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ОСОБА_7 є керівником Приватного підприємства «ДОБРОБУТСЕРВІС Н.К.», а також засновником Приватного підприємства «МЕРКУРІЙ - 4».

Згідно довідок вказаних підприємств ОСОБА_7 з дати реєстрації підприємств і до жовтня 2014 року будь-яких платежів від обох підприємств не отримував (а.с.49-50).

Згідно з наданою копією податкової декларації за 2013 рік вбачається, що ОСОБА_7, як фізична особа-підприємець, має дохід загальна сума якого за звітний період становить 291815,00 грн. ( а.с.40-41).

Задовольняючи частково позов та стягуючи з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на його утримання в розмірі 800 грн. щомісячно, на період навчання, починаючи з 28 липня 2014 року до закінчення сином ОСОБА_6 навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х річного віку, суд першої інстанції правильно виходив із правильно встановлених обставин про те, що ОСОБА_7 має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_6, який навчається та потребує такої допомоги. Визначаючи розмір аліментів суд правильно виходив із матеріальних можливостей відповідача, його працездатності, сімейного стану та наявності інших утриманців.

Положення частини 1 статті 199 СК України передбачають обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей до досягнення двадцяти трьох років, у зв'язку з їх навчанням та потребою у наданні їм допомоги, за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень відповідача, останній є працездатною особою, інших утриманців у нього немає. Дохід останнього, як фізичної особи-підприємця, за останній рік перед зверненням позивача ва суд становив 291815,00 грн., що відповідно становить 24 317, 92 грн. на місяць. Виходячи із цього відповідач ОСОБА_7 має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на період його навчання у розмірі 800 грн. щомісяця до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х річного віку. Невиплата платежів на підприємствах, де відповідач є співвласником та керівником, на що відповідач посилається у апеляційній скарзі, не є підставою для відмови у заявлених вимогах, виходячи із встановлених судом обставин наявності доходу у відповідача, як фізичної особи - підприємця та можливості надання матеріальної допомоги повнолітній дитині у зв'язку з навчанням.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, правильно застосував норму матеріального права, яка регулює спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову із визначенням розміру матеріальної допомоги (аліментів) повнолітній дитині відповідача на період навчання - 800,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати такими, що спростовують висновки суду. Такі доводи не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті та справедливого судового рішення.

Не спростовують правильних висновків суду доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду щодо матеріального становища матері позивача, оскільки положенням частини 1 статті 199 СК України вирішальним є не матеріальне становище матері, а потреба повнолітньої дитини у наданні їй допомоги у зв'язку з її навчанням та можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Крім того, вказані відповідачем у апеляційній скарзі обставини про майновий стан матері позивача не підтверджуються належними та допустимими доказами, а відповідно до положення частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд вказав у рішенні, що нібито відповідач скриває своє місце роботи є безпідставним, оскільки зі змісту судового рішення вбачається, що такого висновку суд не робив та не ураховував такої обставини ухвалюючи рішення.

Не є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у позові порушення судом норм процесуального права на які посилається відповідач, зокрема щодо обставин його неявки до суду та висновків суду з цього питання, оскільки суд не допустив порушень які призвели до неправильного вирішення справи. Оскаржуване рішення суду є по суті правильним.

За правилами частини 3 статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Безпідставним є посилання у апеляційній скарзі на те, що судом не вказано на підставі якого нормативного акту суд зробив висновок, що батьки зобов'язані від народження дитини її матеріально утримувати, виховувати, навчати, підтримувати її морально і матеріально в період навчання в вузах після закінчення середньої шкоди.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд правильно застосував норми матеріального права і вказав за якими їх положеннями він вирішив справу, а саме за положеннями статті 199 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду у цій справі та не дають підстав для скасування рішення.

Отже, рішення суду є законним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 8 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук