Справа № 614/981/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст рішення виготовлено 06.11.2015 року)

05.11.2015р. року Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого Гуляєвої Г.М.

при секретарі Євтіхієвій С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Борова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_2

про стягнення заборгованості по договору позики

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що 26 серпня 2014 р. відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 отримали у нього позику в сумі 310000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою від 26 серпня 2014 р.

У відповідності до ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це.

З огляду на невизначеність договором позики строку повернення, а також з огляду на положення вищезазначеної норми ЦК України, на адресу відповідачів 28 квітня 2015 р. було направлено вимогу про повернення позики.

Згідно повідомлень про вручення вищезазначеної вимоги №254, №416 відповідачі отримали вимогу 05 травня 2015 р.

Однак, зі спливом строку відповідачі не повернули отриману позику та не надали будь-якої відповіді, що вимусило позивача звернутися до суду за захистом майнових прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач підтвердив вищевикладене та підтримав позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з відповідачів 310000 грн. 00 коп. основного боргу, 2465 грн. 74 коп. 3% річних, 1240 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 3380,68 грн. судового збору, а всього 317086,42 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, яка діє від свого імені та відповідача ОСОБА_5, по довіреності позов не визнала. При цьому вона пояснила, що з позивачем ОСОБА_1 ніяких справ не мала, а грошові кошти у сумі 45000 грн. їй з чоловіком давав ОСОБА_6, які вона згодна повернула.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно розписки від 26.08.2014 р. ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 310000, які зобов'язується повернути за першою вимогою ОСОБА_1; в разі невиконання умов цієї розписки ОСОБА_5, ОСОБА_2 виступає майновим поручителем та солідарним боржником за цією розпискою (а.с.67).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 запропоновано в тридцятиденний строк повернути позику, в разі незадоволення вимог на суму основного боргу (310000 грн. 00 коп.) буде нараховано три проценти річних, індекс інфляції, вартість надання юридичних послуг, а також інші фінансові санкції передбачені діючим законодавством, що підтверджується копією вимоги про сплату боргу від 28.04.2015 р. (а.с.5).

Згідно копій рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 отримали рекомендований лист 05.05.2015 р. (а.с.6-7).

Відповідно до розрахунку 3-х процентів річних по договору позики від 26 серпня 2014 р., 3-ти проценти річних суми основної заборгованості ОСОБА_5, ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 2465 грн. 74 коп. (а.с.19).

Індекс інфляції суми основної заборгованості ОСОБА_5, ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по договору позики від 26 серпня 2015 р. складає 1240 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком індексу інфляції основного боргу по договору позики від 26 серпня 2015 р. (а.с.20).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

Таким чином суд вважає, що сума боргу за розпискою від 26.08.2014 р. , яка, підтверджується письмовими доказами , підлягає стягненню з відповідачів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми ( 310 000 грн.- сума боргу по борговій розписці, 1240 грн. інфляційних витрат, 2465,74 грн. - 3% річних).

Твердження відповідачів щодо відсутності будь яких стосунків з позивачем пов»язаних з отриманням від нього грошових коштів у борг, суд вважає необґрунтованим оскільки відповідачі не надали належних, допустимих, обґрунтованих доказів посиланням на написання ними розписки від 26.08.2014р. без фактичного отримання грошей у борг у сумі 310 000 грн.

У судовому засіданні в порядку дослідження доказів був прослуханий диск з аудіо записом двох телефонних розмов відповідача ОСОБА_2 з чоловіком на ім»я ОСОБА_6, який не оспорював факт передачі ним відповідачам у борг 45 000 грн. та умови його повернення.

Вказаний запис розмови не приймається судом, як доказ у відповідності до вимог ст.57-59 ЦПК України.

Інші обставини, на які посилаються відповідачі, в тому числі і звернення до прокурора Борівського району, свідчать про наявність у них інших цивільно - правових правовідносин з громадянином ОСОБА_6 та не стосуються справи, яка розглядається.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88,209, 212,214-215,218 ЦПК України , на підставі ст.ст.625, 1046-1051 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 310 000 (триста десять тисяч) грн. за договором позики, 2465,74 (дві тисячі чотириста шістдесят п«ять)грн.74 коп.- 3% річних, 1240 ( одна тисяча двісті сорок) грн. інфляційних витрат, 3380,68 грн. судового збору, а всього 317086,42 (триста сімнадцять тисяч вісімдесят шість) грн.42 коп

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Гуляєва Г. М.