Справа № 464/3358/15-ц
пр.№ 2/464/1080/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2015 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря Бондар Н.С.,

позивача ОСОБА_1

представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, інфляційні витрати та 3% річних,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з уточненим позовом про стягнення з відповідача на його користь 12465 грн. боргу за комунальні послуги, 1558 грн. інфляційних витрат, 374 грн. 3% річних, та судовий збір в сумі 288 грн. Неодноразово уточнюючи позовні вимоги щодо суми боргу, остаточно просив стягнути 8798 грн. заборгованості за комунальні послуги (за утримання будинку і прибудинкової території, на опалення), інфляційні витрати 4015 грн., 1584 грн. 3% річних, а всього 14397,00 грн. та судовий збір в сумі 288 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка з 19.04.2009 року набула права власності на ? частину квартири по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. У відповідності до норм ст..150 ЖК УРСР повинна нести відповідальність за утримання квартири та прибудинкової території в межах своєї частки. З березня 2009 року він самостійно оплачує всі комунальні послуги, сума сплачених ним коштів становила 49860 грн., в подальшому уточнивши вимоги - 35192 грн. Відповідач не виконує своїх зобов*язань по оплаті комунальних послуг, він оплачуючи комунальні послуги вносив плату і за часку відповідача, тому вважає, що у відповідача перед ним виникли зобов*язання повернути сплачені кошти. ? частина від сплаченої ним суми становить 8798 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. У зв*язку з порушенням виплати боргу просив стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 4015 грн. та 3% річних від простроченої суми - 1584 грн., всього 14397 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов з уточненими позовними вимогами підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у поданих письмових запереченнях зазначав, що відповідач ОСОБА_1 дійсно стала співвласником ? частини квартири АДРЕСА_1 по договору дарування від 19.03.2009 року. Через перешкоди, які чинили їй іші співвласники та мешканці квартири, вона не могла вселитись та на законних підставах проживати у ній. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.01.2013 року у справі 2-4/11, зобов*язано ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні виділеним жилим приміщенням та приміщеннями спільного користування в квартирі АДРЕСА_1. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.06.2013 року рішення суду залишено без змін. 26.07.2013 року на виконання рішення суду ОСОБА_4 були пред*явлені до виконання виконавчі документи. Однак на даний час рішення не виконане Державною виконавчою службою Сихівського району м.Львова, ОСОБА_4 не вселено у спірну квартиру. Таким чином, ОСОБА_4 з 2009 року по даний час у квартирі не проживає з незалежних від неї причин, не користується комунальними послугами, а відтак не несе обов*язку по їх оплаті. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що співвласниками ? частини квартири АДРЕСА_1, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2015р. є: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 20.02.1997р.; ? частини даної квартири є ОСОБА_4, на підставі договору дарування Р №361 від 19.03.2009р.

У відповідності до виданої ЛКП «Житловик-С» довідки про склад та реєстрацію сім*ї від 14.05.2014р. №742, к квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5.

За адресою по АДРЕСА_1 на розрахунковий рахунок відкритий на ім.*я ОСОБА_7, нараховувалась оплата за користування комунальними послугами, в тому числі холодної води, центрального опалення, гарячої води, утримання будинку та прибудинкової території, про що свідчать відомості про нарахування від 21.04.2015р.(а.с.7-14).

Оплата комунальних послуг, згідно поданих до матеріалів справи позивачем квитанцій, здійснювалась на ім.*я ОСОБА_7 (а.с.15-17).

Згідно ст.151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно ст..360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов*язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов*язаннями пов*язаними із спільним майном.

На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Виходячи з наведеного, всі співвласники та члени сім*ї співвласників, повинні нести відповідальність за оплату комунальних послуг в межах свох часток у власності квартири АДРЕСА_1 відповідно позивач в межах ? спільної сумісної власності, а відповідач в межах ? спільної часткової власності.

Однак, будучи співвласником ? частини спірної квартири, відповідачка ОСОБА_4 з березня 2009р. у квартирі не проживала, їй чинились перешкоди з боку позивача та членів його сім*ї, в користуванні своєю власністю, зокрема, щодо проживання в ній, через що остання змушена була звертатись до суду.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.01.2013 року у справі №2-4/11, зобов*язано ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні виділеним жилим приміщенням та приміщеннями спільного користування в квартирі АДРЕСА_1. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.06.2013р. дане рішення було залишено без змін.

Згідно листа Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 03.06.2015р. №ДВ-12/9983, рішення суду від 15.01.2013р. не виконано, а стягувача ОСОБА_4 не вселено у квартиру АДРЕСА_1.

У відповідності до ст..1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримуватижитлово-комунальні послуги.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Згідно ст.20 Закону, споживач має зокрема право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім*ї при відповідному документальному оформленні.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_4, яка в період з березня 2009 року по червень 2015 року у квартирі по АДРЕСА_1, не проживала, комунальними послугами за цей період не користувалась, відтак не зобов*язана нести відповідальність за оплату комунальних послуг, використаних мешканцями квартири.

Відсутність між позивачем та відповідачем зобов*язальних відносин, звільняє відповідача від сплати нарахованого боргу за житлово-комунальні послуги, відповідно інфляційних виплат, 3% річних.

Згідно ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у законі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь понесені ним витрати за житлово-комунальні послуги на суму 14397,00 грн. Однак, жодних доказів в підтвердження даної обставини суду не надав, надані в підтвердження оплати послуг квитанції свідчать про те, що нарахування і оплата комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 здійснювались на ім'я ОСОБА_7,на яку відкриті особисті рахунки, яка не заявляла позовних вимог та яка не є стороною по справі. Стягнення витрат понесених в результаті ремонту кухні в квартирі, позивач в кінцевому уточнені вимог, не підтримав.

На підставі ст..151 ЖК УРСР, ст. 1,13,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-216, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, витрат на опалення в сумі 8798 грн., витрат від інфляційних процесів 4015 грн., 3% річних 1584 грн., а всього в сумі 14 397 грн., а також судового збору в сумі 288 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: