АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Шерівської Ю.А.

за участю: представника ПАТ „Укрінбанк - ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання нежитлової будівлі та земельних ділянок спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на ? частину цього майна, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Украінський інноваційний банк на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання нежитлової будівлі та земельних ділянок спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на ? частину цього майна.

Вказувала на те, що на підставі договорів купівлі-продажу від 14 вересня 2007 року ОСОБА_4 придбав у власність будівлю котельні площею 541,30 кв.м. яка знаходиться по вулиці Механізаторів № 14-ж у м. Кіцмань Чернівецької області, та земельну ділянку площею 0,1825 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування цієї будівлі, а на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2007 року ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку площею 0,2792 га, яка розташована по вулиці Механізаторів № 14-ж у м.Кіцмань Чернівецької області та призначена для будівництва складу і гаража.

------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

№22ц 1189/15 головуючий у І інстанції Олексюк Т.І.

категорія 48 суддя-доповідач: ОСОБА_5

Посилаючись на те, що з січня 2000 року вона проживає з ОСОБА_4 однією сімєю без шлюбу, просила визнати вказані земельні ділянки та будівлю котельні спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на ? частину цього майна.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2013 року позов задоволено: визнано будівлю котельні та земельні ділянки площею 0,1825 га і 0,2792 га, що розташовані по вулиці Механізаторів № 14-ж у м.Кіцмань Чернівецької області, спільною сумісною власністю сторін, визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину цього майна.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство „Украінський інноваційний банк (далі - ПАТ „Укрінбанк) просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що відповідно до договору іпотеки від 1 березня 2011 року, укладеного між ПАТ „Укрінбанк та ОСОБА_4, банк є іпотекодержателем спірного майна, однак суд не залучив його до участі у даній справі.

В судовому засіданні представник „Укрінбанк підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що рішення суду є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав позов і це не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Проте такому висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права. .

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК передбачено, що при ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносини, зумовлених встановленими обставинами; правової норми, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 згідно з договорами купівлі-продажу від 14 вересня 2007 року придбав у власність будівлю котельні площею 541,30 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1825 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування цієї будівлі, що знаходяться по вулиці Механізаторів № 14-ж у м. Кіцмань Чернівецької області, а згідно з договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2007 року він придбав земельну ділянку площею 0,2792 га, яка розташована по вулиці Механізаторів №14-ж у м.Кіцмань Чернівецької області та призначена для будівництва складу і гаража (а.с.9-10, 21-24).

Право власності ОСОБА_4 на будівлю котельні зареєстровано у Кіцманському районному бюро технічної інвентаризації 24 вересня 2007 року, а на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок 14 листопада 2008 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,4617 га з цільовим призначенням для іншої комерційної діяльності (а.с. 11, 25-26).

За правилами ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 21 грудня 2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя розяснив, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За змістом ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Отже, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Проте суд в порушення вказаних положень закону визнав нежитлову будівлю та земельні ділянки спільною сумісною власністю сторін і визнав за позивачкою право власності на ? частину цього майна без встановлення факту проживання сторін однією сімєю без шлюбу та періоду такого проживання.

Крім того, суд першої інстанції, не зясувавши всіх обставин, що мають значення для справи, дійшов помилкового висновку про те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, з договору іпотеки від 1 березня 2011 року вбачається, що ПАТ „Укрінбанк є іпотекодержателем спірного майна і у разі невиконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором має право одержати задоволення за рахунок цього майна, однак суд не залучив банк до участі у даній справі в якості третьої особи і ухвалив рішення, яке впливає на його права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Украінський інноваційний банк задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання нежитлової будівлі та земельних ділянок спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на ? частину цього майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: