АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1965/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - ПарамоновМ.Л.
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «МБК «Сіленд», Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності, виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту, -

встановила:

18.10.2013 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ТОВ «МКБ «Сіленд», Відділу ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на майно: електрочайник «Elenberg», телевізор «LED HPC», шафу-купе двохдверну - 2 шт., шафу-купе трьохдверну - 1 шт., комп'ютер-монітор «LG Flatron», колонку-акустику, телевізор «Samsung»; виключено зазначене майно з акту опису №979/17 від 01.10.2013 року (ВП №39713006) та звільнено його з-під арешту.

В решті позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Визнано право власності за ОСОБА_4 на майно: мікрохвильову піч «Delonghi», пральну машину «Ardo»; виключено зазначене майно з акту опису №979/17 від 01.10.2013 року (ВП №39713006) та звільнено його з-під арешту.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів судові витрати в розмірі по 344 грн. 10 коп.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою , в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що нею було надано належні та допустимі докази, що підтверджують її право власності на все зазначене у позовній заяві майно, в тому числі і щодо того майна, у задоволенні позовних вимог щодо якого було відмовлено. Зокрема, відносно телевізору плазмового «LG» ОСОБА_2 було надано гарантійний талон від 25.04.2009 року. Проте судом не взято до уваги гарантійний талон та покази позивачів, відповідача та всіх свідків, які підтверджували, що майно, на яке судом не визнано право власності, дійсно є власністю ОСОБА_2 У рішенні суд не обґрунтував, з яких причин ним не взято до уваги зазначений письмовий доказ та покази учасників процесу і свідків.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити; представник відповідача ТОВ «МБК «Сіленд» - Андрійцов М.В. вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі зазначали, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2013 року у справі за позовом ТОВ МКБ «Сіленд» до ОСОБА_5 про стягнення поворотної фінансової допомоги позов було задоволено - з ОСОБА_5 було стягнуто на користь ТОВ «МБК «Сіленд» 20 214 грн. 60 коп. Рішення набрало законної сили, на його виконання видано виконавчий лист.

В порядку виконання зазначеного рішення державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 01.10.2013 року за місцем проживання позивачів - за адресою АДРЕСА_1, було здійснено опис майна та накладено арешт згідно з актом №979/17 від 01.10.2013 року (ВП №39713006) на наступне майно:

- майно, яке належить позивачу ОСОБА_2, - електрочайник «Elenberg», телевізор «LED HPC», шафу-купе двохдверну - 2 шт., шафу-купе трьох дверну - 1 шт., м'який кухонний куточок - 1 шт., комп'ютер - монітор «LG Flatron», системний блок «Asus», принтер, колонку акустичну, телевізор плазмений LG, телевізор «Samsung»;

- майно, яке належить позивачу ОСОБА_4 - мікрохвильову піч «Delonghi», пральну машину «Ardo».

Оскільки опис зазначеного майна та його арешт було здійснено державним виконавцем у межах виконавчого провадження ВП №39713006 без з'ясування питання про належність цього майна боржникові, тому позивачі були вимушені звернутися до суду з даним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №39713006 від 02.09.2013 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2013 року у справі за позовом ТОВ «МБК «Сіленд» до ОСОБА_5 про стягнення поворотної фінансової допомоги - на підставі виконавчого листа № 2-5923/12, виданого 27.08.2013 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «МБК «Сіленд» 20214 грн. 60 коп.

Під час виконання рішення суду у межах виконавчого провадження ВП №39713006 державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна №979/17 від 01.10.2013 року, відповідно до якого було накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою місця проживання боржника ОСОБА_5 - АДРЕСА_1, а саме: електрочайник «Elenberg», телевізор «LED HPC», шафу-купе двохдверну - 2 шт., шафу-купе трьох дверну - 1 шт., м'який кухонний куточок - 1 шт., комп'ютер - монітор «LG Flatron», системний блок «Asus», принтер, колонку-акустичну, телевізор плазмений LG, телевізор «Samsung», мікрохвильову піч «Delonghi» та пральну машину «Ardo».

Згідно з довідкою ГУ ДМС України у м. Києві від 29.10.2013 року відповідач ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилалась позивач, суд визнав доведеними позовні вимоги ОСОБА_4 про належність їй на праві власності майна - мікрохвильової печі «Delonghi» та пральної машини «Ardo», що підтверджується, зокрема, сертифікатом програми додаткового сервісу №001435 від 28.01.2011 року, копією договору купівлі-продажу від 27.01.2011 року пральної машини, накладною та товарним чеком від 14.12.2012 року на мікрохвильову піч.

Рішення суду в зазначеній частині сторонами не оскаржувалось.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що її позовні вимоги є доведеними лише щодо наступного майна: електрочайника «Elenberg», телевізора «LED HPC», шафи-купе двохдверної - 2 шт., шафи-купе трьох дверної - 1 шт., комп'ютера-монітора «LG Flatron», колонки акустичної, телевізора «Samsung», що підтверджується наданими до матеріалів справи документами, зокрема, гарантійним талоном на колонки «Акустіка» від 26.04.2008 року, гарантійним талоном на монітор LG від 25.04.2009 року, гарантійним талоном на телевізор «LED HPC» від 23.01.2011 року, рахунком на оплату замовлення шафи-купе двохдверної - 2 шт. та шафи-купе трьох дверної - 1 шт. від 15.01.2012 року, гарантійним талоном на телевізор «Samsung» від 05.01.2007 року.

Рішення суду у вказаній частині сторонами також не оскаржувалось.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог - визнання за ОСОБА_2 права власності на м'який кухонний куточок, системний блок «Аsus», принтер, телевізор плазмовий «LG», суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги не доведені в судовому засіданні належними доказами.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на телевізор «LG», ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду у цій частині не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення суд викладає, зокрема, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у їх прийнятті.

Проте, зазначаючи про недоведеність позовних вимог в частині визнання права власності ОСОБА_2 на телевізор плазмовий «LG», суд першої інстанції не надав будь-якої оцінки поданому позивачем разом з позовною заявою доказу - гарантійному талону від 25.04.2009 року на вказане майно, не навівши мотивів, з яких він вважав, що ці позовні вимоги не доведені належними доказами та що наданий позивачем гарантійний талон не є належним доказом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 надала разом з позовною заявою копію (а.с. 6, зворот), а представник позивача пред'явив оригінал, гарантійного талону на телевізор моделі «LG» 42.РG 3000, що був придбаний покупцем ОСОБА_2 25.04.2009 року у магазині «Ельдорадо» за адресою м. Київ, вул. Декабристів, 3. Зазначений гарантійний талон містить печатку продавця - ТОВ «Дієса» магазин № 036, а також прізвище та підпис покупця - ОСОБА_2

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність вказаного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за нею права власності на телевізор плазмовий «LG» доведені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача у цій частині, оскільки вищевказане порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору щодо зазначених позовних вимог, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 права власності на телевізор плазмовий «LG», виключення його з акту опису та звільнення з-під арешту - підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення цих вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованості рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на м'який кухонний куточок, системний блок «Аsus», принтер - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки суду першої інстанції щодо недоведеності обставин, що мають значення для справи, у цій частині є правильними, оскільки належних доказів на підтвердження обставин, якими позивач ОСОБА_2 обґрунтовувала ці вимоги - нею не надано.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що належність їй зазначеного майна підтверджується показами допитаних свідків, які підтвердили факт дарування позивачу м'якого кухонного куточка, системного блоку «Аsus», принтера, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки одні лише покази свідків у даному випадку не можуть бути визнані належними, допустимими та достатніми доказами. Зазначене позивачем майно є товарами побутового вжитку, придбання яких має бути підтверджено розрахунковим документом, крім того, системний блок та принтер є товарами, на які встановлюється гарантійний строк, тому при їх придбанні також видається технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу.

Таким чином, решта доводів апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку, що судом було допущено порушення норм процесуального або матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції решти висновків, в зв'язку з чим підстави для скасування рішення в іншій частині - відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на телевізор плазмовий «LG» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким :

Визнати за ОСОБА_2 право власності на телевізор плазмовий «LG»; виключити вказане майно з акту опису № 979/17 від 01.10.2013 року ( ВП № 39713006) та звільнити його з-під арешту.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: