АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Справа №646/1598/15-ц. Головуючий І інст. - Міндарьова М.Ю.
Провадження №22-ц/790/6941/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: аліменти.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, 3-особа: ОСОБА_8 - про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, пені, інфляційних втрат та 3 відсотків річних від суми заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд із вказаним позовом, який уточнила у червні 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 19 травня 1995 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який було розірвано 15 жовтня 2002 року.

Від сумісного проживання вони мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка досягла повноліття та навчається у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на платній основі. Рік навчання в зазначеному вищому навчальному закладі коштує 7800 грн.

Її доходів на утримання дочки не вистачає, у зв'язку із чим вона змушена звернутися з позовом в суд.

Крім того, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на її користь на утримання дочки ОСОБА_8 за виконавчим листом №2/8-1426/1999 у сумі 7615 грн. 35 коп., яка утворилася в нього з березня 2014 року по березень 2015 року.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 141, 180 - 200 СК України, ст. 625 ЦК України, ОСОБА_5 просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно до досягненню дочкою двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_7 на її користь 3900 грн., що складає 50 % вартості навчання їх дочки ОСОБА_8 у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь дочки ОСОБА_8 пеню за прострочення виплати аліментів у розмірі 21 358 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 605 грн., 3 відсотки річних у розмірі 296 грн. 05 коп.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився.

Згідно заяви наданої до суду, позов не визнав, посилаючись на те, що він має на утриманні двох малолітніх дітей.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5- ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Проте, погодитися повністю з таким висновком не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_8 (а. с.11).

Після розлучення батьків, яке відбулося 15 жовтня 2002 року, ОСОБА_8 залишилася проживати зі своєю матір'ю ОСОБА_5 (а. 4, 9-10).

1 вересня 2014 року ОСОБА_8 втупила до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на денну форму навчання на умовах компенсації студентом витрат на освітні послуги (а. с. 13,20, 40-41).

2 серпня 2014 року ОСОБА_8 сплатила за квитанцією №173 за навчання 3900 грн. 26 грудня 2014 року ОСОБА_8 сплатила за квитанцією №67 за навчання 3900 грн.( а. с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 виповнилося 18 років.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати батьками дитині матеріальну допомогу.

Звертаючись з позовом в суд про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, ОСОБА_5 посилалася на те, що ОСОБА_7 має змогу надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу, проте цього не здійснює.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд виходив з того, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягненні аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 має на утриманні дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а. с. 68, 69).

Відповідач не працює, однак перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 2629 грн. 92 коп. щомісячно ( а. с.77).

Наведене свідчить, що ОСОБА_7 має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній дочки, яка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, однак у меншому розмірі, ніж це зазначено у позовній заяві ОСОБА_5

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, 3-особа: ОСОБА_8 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 грн. з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_5 року до закінчення навчання ОСОБА_8, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5- ОСОБА_6, проте, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з відповідача на її користь витрат на навчання дочки у розмірі 3900 грн., а також у стягненні на користь 3 - особи ОСОБА_8 пені, інфляційних втрат, 3 % річних від суми заборгованості по аліментам, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Судом встановлено, що договір про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» від 5 серпня 2014 року №2223 укладено між Національним технічним університетом «Харківський політехнічний інститут» та ОСОБА_8 (а. с.40-41).

Грошові кошти за навчання сплачені до зазначеного навчального закладу за квитанціями від 12 серпня 2014 року та 26 грудня 2014 року безпосередньо ОСОБА_8

Доказів того, що безпосередньо ОСОБА_5 сплачувала кошти за навчання дочки, матеріали справи не містять.

Ненадані такі докази представником ОСОБА_5- ОСОБА_6, і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

В той же час, 3-особа у справі ОСОБА_8 не позбавлена змоги звернутися в суд з самостійним позовом до ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів витрачених нею на навчання.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Із копії розрахунку державного виконавця Червонозаводського ВДВС, в якому відсутні дані щодо дати його проведення вбачається, що заборгованість ОСОБА_7 по аліментам за виконавчим листом №2/8-1426/1999 від 13 серпня 1999 року за період з 10 березня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року становить 7615 грн. 29 коп. (а. с. 25).

Одержувач аліментів ОСОБА_5 має право на стягнення з боржника неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на свою користь.

В той же час, ОСОБА_5 заявлено позов про стягнення неустойки, інфляційних втрат, 3 % річних від суми заборгованості по аліментам не на свою користь, а на користь 3 - особи ОСОБА_8, яка з такими вимогами до суду не зверталася.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовом в суд про стягнення аліментів, судова колегія стягує з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п.3, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити - частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, 3-особа: ОСОБА_8 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7, 3-особа: ОСОБА_8 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_2, проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, проживаючого АДРЕСА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 (чотирьохсот) грн. з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_5 року до закінчення ОСОБА_8 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити - без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: