АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 2 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Діденко Д.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 05.09.2013 р.

в справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м.Сімферополя АР Крим від 05.09.2013 р. задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 979,23 грн. та судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Так, рішенням Апеляційного суду АР Крим від 22.10.2013 р. зазначене рішення суду першої інстанції було доповнено вказівкою про стягнення суми заборгованості по кредитному договору в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а в решті - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9.04.2014 р. рішення Апеляційного суду АР Крим було скасовано, і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У зв»язку із неможливістю здійснення правосуддя судами АР Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, територіальну підсудність цивільних справ, підсудних вказаним судам змінено. Згідно ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. №1207-УП дану справу направлено для розгляду до Апеляційного суду м.Києва.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 9.09.2007 р. між ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 2508 грн. зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 9 вересня 2008 р.; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Спадкоємцем померлого є його донька ОСОБА_1, яка прийняла спадщину шляхом подання заяви до Сімферопольської районної державної нотаріальної контори АР Крим.

Згідно уточненої позовної заяви у зв'язку з порушенням умов кредитного договору, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 загальна заборгованість ОСОБА_3 за зазначеним кредитним договором склала 18 979,23 грн., з яких 2426,32 грн. - заборгованість кредитом; 9260,84 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 675,95 грн. - заборгованість по комісії; 6616,12 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором (а.с.75-76).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідачка, зокрема, зазначала, що судом при постановленні рішення не дотримано вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК України, оскільки, вона є спадкоємцем кредитора, що розмір спадщини ще не визначено, що суд не застосував строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, скасовуючи рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.10.2013 р., колегія суддів ВСС України, зокрема, зазначала, що згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто, їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому, ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_4, з урахуванням зазначених норм закону зазначала, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Також суд касаційної інстанції, скасовуючи вказане рішення, зазначав, що позивачем не надано доказів про ознайомлення ОСОБА_3 саме з тими Умовами, на які посилався суд, що при подачі позову додано Умови і правила банківських послуг, згідно яких строк позовної давності складає 50 років (п.1.7.31), а до уточненої позовної заяви надано Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», Стандарт), за якими строк позовної давності становить 5 років (п.п.5, а.с.75-81).

Як вбачається з матеріалів справи, належних доказів того, що позивачем боржника було ознайомлено з тими Умовами, на які посилався суд, згідно яких строк позовної давності складає 50 років, позивачем не надано.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з боржником ОСОБА_3 було погоджено Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», Стандарт), за якими строк позовної давності становить 5 років (п.п.5, а.с.75-81). Це вбачається із наявної у матеріалах справи копії заяви позичальника від 9.09.2007 р., яка підписана позичальником, де, зокрема, вказано, що боржник ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, (а.с.6).

Як вбачається з кредитного договору строк повернення кредиту сторонами було встановлено до 9.09.2008 р. включно, і в заяві позичальника погашення кредитної заборгованості та строки чергових платежів було визначено місяцями.

Таким чином, поряд із встановленням строку дії договору, сторонами було встановлено і строки виконання боржником окремих зобов»язань (внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов»язання, що виникло на підставі укладеного сторонами договору.

Згідно ст.254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов»язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки, встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що спадкоємці боржника не повідомляли кредитора (позивача) про відкриття спадщини, то відповідно до вимог ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги; а кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином право вимоги до спадкоємця боржника у позивача виникло з 24.10.2010 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що про відкриття спадщини банк дізнався у березні 2013 року, а 11.04.2013 р. суд залучив до участі у справі спадкоємця. Щодо вартості майна, одержаного у спадщину, то судом вона встановлена не була, і встановити її на даний час не є можливим.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву подано до суду 25.03 2013 р., тобто, з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Сімферополя АР Крим від 05.09.2013 р. - скасувати, і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :