Справа № 2-797/11
Провадження №4с/200/79/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05 серпня 2015 року звернувся до суду з даною скаргою та просив зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області закінчити зведене виконавче провадження №37044108 з примусового виконання виконавчого листа Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська №2-797/11 від 30.11.2012 року про стягнення з нього на користь ПАТ «ОТП Банк» 10 074 542,10 грн. та скасувати арешт на все його майно та оголошення заборони на його відчуження, що вжиті державним виконавцем.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2015 року частково скасовано рішення від 28.09.2011 року про стягнення з нього на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №CR 06-433/300 від 03.11.2006 року в сумі 5 538 679,81 грн. На цій підставі, у нього залишилось невиконаним зобовязання в розмірі 123 043,02 грн. Рішення суду від 06.03.2015 року набрало законної сили 17.06.2015 року. Вважає, що означене рішення в порядку ч.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для завершення виконавчого провадження та скасування усіх вжитих запобіжних заходів. 02.07.2015 року його представник подала державному виконавцю заяву про завершення виконавчого провадження та скасування арешту та заборони на його відчуження, з копією рішення суду від 06.03.2015 року. Проте, державним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження не виносилась, запобіжні заходи не скасовані. 27.07.2015 року його представником отримано відмову начальника відділу у задоволенні заяви від 02.07.2015 року.

В судове засідання від представника заявника надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність, вимоги скарги підтримала та просила задовольнити.

Від представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання надійшли заперечення на скаргу та заява про розгляд скарги у їх відсутність, відповідно яких просили скаргу відхилити за безпідставністю.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову у її задоволенні за таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою. якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи. Відповідно до ст.. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2015 року, яке набрало законної сили 17.06.2015 року, скасовано рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.09.2011 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «ОТП Банк» в сумі 5 538 679,81 грн. (справа 2-797/11).

22.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5 538 679,81 грн. (виконавче провадження ВП №35816008) на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

На виконанні державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 знаходилось зведене виконавче провадження №37044108, яке стосувалося виконання інших виконавчих листів, виданих у справі 2-797/11, а всього пяти виконавчих листів, які усі були повернуті стягувачу, що підтверджується листом від 02.12.2014 року, копіями постанов від 22.04.2015 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на рухоме майно, 20.03.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 внесено обтяження на все рухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.03.2013 року з терміном дії до 23.08.2016 року.

02.07.2015 року представником заявника подано державному виконавцю заяву про закінчення виконавчого провадження та скасування арешту на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2015 року, яке набрало законної сили 17.06.2015 року, копія якого була додана до заяви.

13.07.2015 року начальником відділу надано відповідь на вказану заяву та зазначено, що виконавче провадження, яке перебувало у відділі відносно ОСОБА_1 (виконавчий лист у справі 2-797/11) завершено, а виконавчі документи повернуті стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначені обставини не дають змогу скасувати арешт з майна боржника, тому рекомендовано звернення до суду.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем не була допущена бездіяльність в частині завершення виконавчого провадження, оскільки воно було завершено поверненням виконавчого листа стягувачу 22.04.2015 року, в той час як заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі рішення суду від 06.03.2015 року, що набрало законної сили 17.06.2015 року, боржником подано до відділу лише 02.07.2015 року, коли в провадженні відділу виконавчі листи вже не перебували, отже неправомірності поведінки державного виконавця не вбачається.

Відповідно до п.18 Постанови № 6 ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 3738 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження). При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень субєкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у звязку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях державного виконавця не вбачається порушень діючого законодавства, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Згідно ст.388 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок заявника.

Керуючись ст.ст.3,10,11, 57, 60, 61, 88, 169, 197, 212-215, 293, 294, 383-389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні при оголошенні рішення протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В.Шевцова