АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», в.о. голови правління Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Панкратова Володимира Івановича

про скасування дисциплінарного стягнення,

встановила:

у червні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу № 10 від 20 травня 2014р. про застосування до нього дисциплінарного стягнення, визнати протиправними дії в.о. голови правління Панкратова В.І. щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та стягнути з відповідачів солідарно понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 15 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з квітня 2012р. працює у товаристві, а з вересня 2012р. на посаді начальника юридичного управління підприємства і вказаним наказом на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання Положення про юридичне управління товариства, загального положення про юридичну службу та Правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених у товаристві. Проте, він виконував свої обов'язки належним чином, а прийняте в.о. голови правління рішення є необґрунтованим.

Також позивач посилався на те, що відповідно до статуту підприємства в.о. голови правління не має повноважень накладати на нього дисциплінарне стягнення.

Рішенням суду від 12 листопада 2014р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неповно встановлені судом обставини справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач наказом голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 4 вересня 2012р. переведений на посаду

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/547/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
начальника юридичного управління товариства.

- 2 -

Наказом в.о. голови правління № 10 від 20 травня 2014р. позивачу оголошено догану за порушення Положення про юридичне управління товариства, загального положення про юридичну службу та Правил внутрішнього трудового розпорядку у товаристві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення відповідачем не було допущено порушення норм трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як він відповідає обставинам справи, ґрунтується на наданих сторонами доказах та нормах матеріального права.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліні до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Частиною 1 статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

23 квітня 2014р. в.о. голови правління позивачу було надано доручення в термін до 24 квітня 2014р. надати висновок стосовно поширення дії Закону України «Про здійснення державних закупівель», що набрав чинності 20 квітня 2014р., на ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ».

Вказане доручення було отримано позивачем 24 квітня 2014р., що підтверджено письмовими поясненнями провідного юрисконсульта Відділу договірної роботи ОСОБА_5, яка розписалася за отримання зазначеного доручення. Дані обставини не були також спростовані позивачем.

Зазначене доручення виконано позивачем не було.

Положенням про юридичне управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», яке затверджено наказом № 118 від 1 квітня 2014р., встановлено, що основним завданням юридичного управління є організація правової роботи, спрямованої на правильне застосування, неухильне дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства, інших нормативних актів товариством, його керівниками та працівниками під час виконання покладених на них завдань і функціональних обов'язків, а також представлення інтересів товариства в судах (п.2.1.) Юридичне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує правильне застосування у товаристві нормативно-правових актів та інших документів, подає голові правління пропозиції щодо вирішення правових питань, пов'язаних з діяльністю товариства. (п.3.1.) Начальник юридичного управління забезпечує виконання завдань, покладених на юридичне управління; звітує голові правління про поточну роботу юридичного управління; подає голові правління пропозиції щодо вирішення правових питань, пов'язаних з діяльністю товариства; організовує та здійснює підготовку висновків з правових питань (п.5.3).

За таких обставин, доручення, надане позивачу в.о. голови правління 23 квітня 2014р., відповідало колу його обов'язків і він зобов'язаний був його виконати.

Посилання апелянта на те, що відповідно до статуту товариства голова правління не має повноважень затверджувати будь-які положення, у тому числі і Положення про юридичне управління, тому у товаристві відсутній документ, який визначає коло трудових обов'язків начальника юридичного управління, колегія суддів вважає безпідставними, так як Положення про юридичне управління затверджено наказом голови правління, який на час розгляду справи судом не оскаржений та не скасований. Також апелянтом не було надано доказів того,

- 3 -

що він, як начальник юридичного управління, ставив питання про незаконність дій голови правління у зв'язку із затвердження зазначеного Положення, хоча наказом № 118 від 1 квітня 2014р. на позивача був покладений обов'язок здійснити контроль за виконанням цього наказу (с.с.33)

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що вказане доручення позивачем виконано не було, що не спростовував позивач.

Доводи апелянта про те, що він отримав доручення 24 квітня 2014р. після закінчення визначеного у ньому строку виконання, а відповідач правильно не організував працю працівників та не забезпечив своєчасне отримання ним доручення, а також не надав доказів того, що результат виконання даного доручення був необхідний після 24 квітня 2014р., колегія суддів вважає надуманими.

З матеріалів справи вбачається, що доручення було датоване 23 квітня 2014р., цією ж датою зареєстровано у книзі реєстрації внутрішнього листування і позивач був повідомлений про необхідність його отримання, але з вини позивача ним було отримано у другій половині дня 24 квітня 2014р.

Вказані обставини підтверджені книгою реєстрації внутрішнього листування (с.с.50-53) та письмовими пояснення провідного фахівця з контролю відділу діловодства та контролю від 20 травня 2014р. ОСОБА_6 (с.с.45).

Крім того, строк виконання доручення був встановлений до 24 квітня 2014р., що не позбавляло позивача можливості виконати його у день отримання доручення 24 квітня 2014р. або повідомити керівника про неможливість виконання доручення у цей строк у зв'язку із несвоєчасним його отриманням. Проте, вказані дії позивачем вчиненні не були, не було виконано отримане доручення і після його отримання до дати накладення дисциплінарного стягнення, а відповідач не зобов'язаний доводи необхідність виконання наданого доручення після закінчення встановленого строку.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На виконання вимог ст. 149 КЗпП України позивачу було запропоновано надати пояснення з приводу невиконання доручення, що підтверджується розпорядженням в.о. голови правління № 181 від 20 травня 2014р., проте, пояснення позивачем у визначений строк надано не було.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено повноваження в.о. голови правління притягувати його до дисциплінарної відповідальності, так як таке рішення може приймати тільки колегіальний орган, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки вказаним доводам позивача була надана правова оцінка у рішенні суду, з яким погоджується і колегія суддів.

Дисциплінарне стягнення на позивача було накладено в.о. голови правління, до повноважень якого входить прийняття начальника юридичного управління на роботу, що відповідає положенням ст. 147-1 КЗпП України і не суперечить статуту товариства. При цьому статутом не передбачено, що притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, у тому числі і начальника управління, голова правління повинен погоджувати із правлінням товариства або Міністерством інфраструктури України, з якими погоджується питання про призначення особи на цю посаду або її звільнення, а пунктом 9.4.14 Статуту визначено, що виконуючий обов'язки голови правління наділений всією повнотою повноважень, якими наділяється голова правління товариства цим статутом та чинним законодавством України.

У зв'язку із відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм

- 4 -

процесуального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: