АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2-4350/10
Номер провадження №22-ц/791/213/15 Головуючий в І інстанції Склярська І.В.
Категорія: 27 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року жовтня місяця «26» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової І.В.
Суддів:Вейтас І.В.,
Радченка С.В.
при секретарі: За участю адвоката:Сікорі О.В. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «30» вересня 2010 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до відповідачів, в якому з урахуванням змін просило стягнути солідарно заборгованість, яка утворилася станом на 09.09.2010 року, а саме: відсотки за користування кредитом в розмірі 5 758,77 доларів США, що еквівалентно 45 541,50грн., пеню і штраф в розмірі 10 855,67грн. та судовий збір в розмірі 563,97грн.

При цьому позивач послався на те, що відповідачі не виконують зобов'язання з погашення кредиту за кредитним договором, укладеним 28.04.2007 року між Банком і ОСОБА_8, та договорами поруки від 27.04.2007 року, які ОСОБА_7 та ОСОБА_6, кожна окремо, уклали з Банком як поручителі за виконання зобов'язань ОСОБА_8

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.09.2010 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №188в/2007 від 28.04.2007року в розмірі 5758,77 доларів США, що еквівалентно 45 541,50 гривень, пеню за недотримання строків сплати нарахованих процентів та штраф за невиконання прийнятих на себе зобов'язань в сумі 10 855,67 грн..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №188в/2007 від 28.04.2007року в розмірі 5758,77 доларів США, що еквівалентно 45 541,50 гривень пеню за недотримання строків сплати нарахованих процентів та штраф за невиконання прийнятих на себе зобов'язань в сумі 10 855,67грн..

Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь Банку судовий збір в розмірі 563,97грн. та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

На вказане рішення суду ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просили рішення відносно них скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову та стягненні судових витрат відмовити, посилаючись на припинення договорів поруки, укладених кожною із них з Банком у зв'язку із збільшенням Банком відсоткової ставки за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_8, без їх, апелянтів, згоди, що призвело до збільшення їх відповідальності.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості із ОСОБА_8 ніким не оскаржено.

В письмових запереченнях Банк доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не визнав, просив рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду не з'явилися ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, осіб, які подали апеляційні скарги, представника Банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», та ОСОБА_8 був укладений у письмовій формі кредитний договір №188в/2007 про надання кредиту в розмірі 30 000 доларів США для споживчих цілей строком до 27.04.2017 року. Також на забезпечення вказаного кредитного зобов'язання між Банком та відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 27.04.2007 року були укладені окремі договори поруки. У свою чергу відповідачі зобов'язувалися погасити отриманий кредит та відсотки за його користування протягом встановленого графіку погашення заборгованості за кредитом. Відповідачі протягом строку дії договору заборгованість у повному обсязі не сплатили, через що станом на 09.09.2010 року виникла заборгованість за відсотками за користування кредитом 5758,77 доларів США, що еквівалентно 45541,50 грн., крім того, пеня та штраф за недотримання строків сплати нарахованих процентів становить 10855,67грн., що підтверджується наданими Банком розрахункамим заборгованості.

Обов'язок сплатити нараховані проценти за користування кредитом покладені на позичальника умовами п. 3.2.3 кредитного договору.

Розмір пені за недотримання строків сплати нарахованих процентів та розмір штрафу за несвоєчасну сплату відсотків нараховані позивачем відповідно до умов п. 7.1, 7.2 кредитного договору.

Оскільки відповідачі вказаний обов'язок не виконують, розмір заборгованості не оспорено, то суд на підставі ч.1 ст.1054, ст.ст.553,554 ЦК України, задовольнив вимоги Банку, стягнувши на його користь заборгованість із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно, із ОСОБА_8 та ОСОБА_6, солідарно, враховуючи, що укладено окремі договори поруки.

Проте з таким висновком щодо відповідальності ОСОБА_7 і ОСОБА_6 погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як роз'яснено в п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ЗО березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Як зазначено в кредитному договорі №1886/2007 від 28.04.2007 року, грошові кошти надано ОСОБА_8 під 13,5% (п.1.1 договору).

Розрахунок же кредитної заборгованості зроблено Банком з урахуванням встановлення 14% річних за період з 16.09.2008 року по 24.07.2017 року.

В п.2.4 договорів поруки, укладених 28.04.2007 року між Банком і особами, які подали апеляційні скарги, зазначено що кредитор має право змінити умови кредитного договору без згоди Поручителя, якщо внаслідок цього не збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

З доданого до апеляційних скарг нового доказу - додаткової угоди №2 від 20.12.2013 року до кредитного договору №1886/2007 від 28.04.2007 року, вбачається, що Банк і ОСОБА_8 домовилися про встановлення 14% річних за період з 16.09.2008 року по 19.12.2013 року і з 20.03.2014 року по 27.04.2017 року.

Банк не надав доказів згоди поручителів на таку зміну умов кредитного договору, яка призвела до збільшення їх відповідальності.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про припинення поруки відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_6

Крім того, на час перегляду в апеляційному порядку даної справи рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 31.03.2015 року за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічною позовною заявою ОСОБА_6 до ПАТ «Мегабанк», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання припиненим договору поруки, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Мегабанк», треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_6 про визнання припиненим договору поруки (з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 16.07.2015 року), залишеним без змін в частині зустрічного позову рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06.10.2015 року встановлено, що договори поруки, укладені 28.04.2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Мегабанк», між ОСОБА_7 і ВАТ «Мегабанк», припинені з 16.09.2008 року, тобто ще до звернення Банку з даним позовом до місцевого суду.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги, заявлені Банком до поручителів ОСОБА_7 і ОСОБА_6 є незаконними, необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

Відповідно рішення суду в оскарженій частині слід скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову до осіб, які подали апеляційні скарги, слід відмовити.

Оскільки рішення суду в частині стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_8 ніким не оскаржується, то в силу принципу диспозитивності судова колегія рішення в цій частині не переглядає і юридичної оцінки йому не дає.

На підставі ч.1 ст.559 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 316, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 30 вересня 2010 року скасувати в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за кредитним договором №188в/2007р., укладеним 28 квітня 2007 року між ВАТ «Мегабанк» і ОСОБА_8, в розмірі 5758,77 доларів США, пені та штрафу в сумі 10855,67 грн., та в частині стягнення судового збору в розмірі 563,97 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог, заявлених до ОСОБА_6, ОСОБА_7, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: