У Х В А Л А

судового засідання

02 січня 2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 2/465/7435/14 -ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю побружжя, визнання 2/3 ідеальних часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані по вулиці Ковалевій, 7 у м. Львові, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю побружжя, визнання 2/3 ідеальних часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані по вулиці Ковалевій, 7 у м. Львові.

Паралельно з позовом, позивач звернулася в суд із заявою про забезпечення позову мотивуючи, що оскільки майно, що стосується предмету позову, може бути відчужене відповідачем до завершення судового розгляду в цивільній справі, то це на її, заявника , думку, значно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Відтак, вважає заявник, виникає необхідність заборони відповідачу проводити відчуження вказаного майна до набрання судовим рішенням законної сили.

З цих підстав просить суд вжити заходів для забезпечення позову.

При цьому, заявник вважає, що така заява повинна бути розглянута в порядку ст. ст. , 151, 152 та 153 ЦПК України.

Перевіривши зміст заяви про забезпечення позову, та проаналізувавши підстави наведені заявником, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заявник звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, покликається на припущення, не навівши жодної конкретної обставини, яка б давала підстави вважати, що є загроза порушенню її прав, а відтак загроза для утруднення виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення застави, яку, з урахуванням обставин справи, визначає у розмірі 10000 (десять тисяч ) грн.

До виконання зазначених вище вимог суду та внесення заявником застави на депозитний рахунок суду, у задоволенні заяви на даному етапі цивільного судочинства у даній справі, слід відмовити.

За даних обставин, підстави для прийняття рішення про забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 153 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15 рп / 2011 у справі № 1-26/11 з урахуванням п. 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову",-

у х в а л и в :

Зобовязати заявника ОСОБА_1 забезпечити вимогу заставою в розмірі 10000 (десять тисяч ) грн. шляхом внесення на депозитний рахунок Франківського районного суду м. Львова .

До виконання вказаної вище вимоги, в забезпеченні позову відмовити за безпідставністю.

Дана відмова не позбавляє заявника звернутися із заявою повторно, якщо перестануть існувати перешкоди вказані в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь