УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3 про знесення нерухомого майна за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила зобов'язати відповідача знести за власний рахунок самочинно побудований об'єкт - прибудову до квартири АДРЕСА_1 (с. Нове).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_3, яка проживає у квартирі № 1 по вказаній вище адресі, частково виконані будівельні роботи по зведенню добудови прямокутної форми: демонтовано огородження існуючого балкону, влаштовано фундамент, стіни з шлакоблоку та «чорнову» підлогу, про що складено відповідний акт. Відповідачу було надано дозвіл від 10 вересня 2013 року на переобладнання вищевказаної квартири з будівництвом балкону, виданого Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради. Однак, перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 виконує будівельні роботи по влаштуванню добудови до власної квартири, а не балкону. Отже, за вказаних обставин та в силу положень ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідачем будівельні роботи виконуються з грубим порушенням чинного містобудівного законодавства.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 2 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна архітектурно-будівельна інспекція України просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із того, що знесення самочинної будівлі є крайньою мірою і застосовується лише тоді, коли інші заходи вирішення даної ситуації вичерпані, за наявності істотних порушень будівельних норм і правил або наявності шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

Апеляційний суд погодився з такими висновками місцевого суду зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судами установлено, що 10 вересня 2013 року ОСОБА_3 отримала дозвіл, на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 24 лютого 2011 року, на переобладнання і перепланування належної їй на праві власності квартири № 1 загальною площею 26,0 кв.м. (до реконструкції) по АДРЕСА_1, з будівництвом балкону розміром 3,0х6,0. Загальну площу квартири дозволено збільшити до 45,0 кв.м, житлову збільшити до 30,0 кв.м (а.с. 19).

6 жовтня 2014 року представниками позивача складено акт, яким встановлено, що вищевказана квартира розташована на першому поверсі і до неї будується прибудова прямокутної в плані форми, розмірами 5,8х2,8 м. На момент перевірки виконано: влаштування фундаментів, стіни із шлакоблоку. Всередині добудови виконано: демонтаж огородження існуючого балкону та влаштування «чорнової» підлоги (а.с. 7-8).

Таким чином, здійснена відповідачем добудова (балкон) до належної їй квартири не відповідає формі та розмірам, на будівництво якої останній надано дозвіл.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 3 вказаного Положення основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 грудня 2014 року, у справі № 6-137цс14, за змістом ч. 4 та 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статтей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Якщо позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна заявлений Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю - суб'єктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю, у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва (ч. 7 ст. 376 ЦК України), судам слід перевіряти, чи не є відносини між сторонами публічно-правовими та чи підлягає зазначений спір вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову в позові, не перевірив, чи підлягає даний спір розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню для з'ясування вказаного вище питання з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана