Справа № 343/2821/14-ц
Провадження № 22-ц/779/239/2015
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С.М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області, про підтвердження факту трудового стажу (роботи),

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Долинському районі на рішення Долинського районного суду від 05 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що 10.12.1976 року він працевлаштувався на Долинський сільзавод центрофуговщиком по 2-му розряду. Цей завод було перейменовано на Долинський солевиварювальний комбінат, де він пропрацював до 10.08.1982 року. 02.08.2014 року він досяг пенсійного віку, у зв'язку з чим звернувся до управління ПФУ в Долинському районі з заявою про призначення пенсії. При нарахуванні йому пенсії Пенсійним фондом не було враховано стаж роботи з 10.12.1976 року по 08.08.1978 рік через відсутність у його трудовій книжці номеру наказу про прийняття на роботу та його дати. Він звертався в архівний відділ Долинської РДА за одержанням документа, який посвідчував би факт роботи на Долинському сільзаводі, однак йому було відмовлено з тих підстав, що всі документи свого часу були передані до архівного відділу м. Болехова, де були знищені внаслідок пожежі і відновленню не підлягають. Просив встановити факт роботи на Долинському сільзаводі за вищевказаний період.

Рішенням Долинського районного суду від 05 грудня 2014 року заяву задоволено. Встановлено факт роботи ОСОБА_2 на Долинському сільзаводі з 10 грудня 1976 року по 08 серпня 1978 року.

На зазначене рішення управління ПФУ в Долинському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з таким порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, установлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. На думку апелянта, суд не звернув увагу на зазначені положення законодавства і не врахував, що законодавством установлення відповідного факту здійснюється в іншому порядку. Чинним законодавством не передбачено можливості підтвердження трудового стажу судовим рішенням. З цих підстав апелянт просив рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Сторони, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд виходив з того, що справи про встановлення факту трудового стажу (роботи) за показами свідків підлягають розгляду в порядку глави 6 ЦПК України, і на підставі показань свідків встановив факт роботи заявника на Долинському сільзаводі з 10 грудня 1976 року по 08 серпня 1978 року.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки такий суперечить нормам процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про підтвердження факту трудового стажу (роботи) за показами свідків, посилаючись на "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 та ст.ст.256-258 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже слід прийти до висновку, що ч.1 ст.256 ЦПК України не передбачено можливості розгляду судом справ про встановлення факту трудового стажу.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 2 даного Порядку передбачено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Із даних норм законодавства вбачається, що підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду.

Таким чином, законом передбачено, що встановлення трудового стажу здійснюється не в судовому порядку, а в іншому порядку - органами Пенсійного фонду.

Отже дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вище зазначеного суд першої інстанції не врахував, тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке, керуючись ч.1 ст.310 ЦПК України, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстави, визначеної п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.307, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Долинському районі задовольнити.

Рішення Долинського районного суду від 05 грудня 2014 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області, про підтвердження факту трудового стажу (роботи) закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук