У х в а л а

іменем україни

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод «Темп» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 листопада 2013 року він звільнений з ПАТ «Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод «Темп» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Після звільнення йому стало відомо, що роботодавець, у порушення вимог ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», за окремі періоди роботи не доплачував йому заробітну плату і заборгованість за його підрахунками становить 27 702,38 грн. Такі порушення трудових прав завдали моральної шкоди, яку він оцінює в 77 107,15 грн.

Крім цього, у порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», за період його роботи з 1 грудня 2008 року по 18 листопада 2013 року відповідач не проводив нарахування йому такої індексації, що призвело до утворення боргу в сумі 12 979,79 грн. Такими діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 38 939,37 грн.

Також роботодавець нерегулярно виплачував заробіток, що призвело до утворення заборгованості у 2013 році, яка складає: за серпень - 2 786,49 грн, за вересень - 2 688 грн, за жовтень - 1 857 грн, за листопад - 1 591,98 грн, що залишилась невиплаченою до 18 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» повинна бути нарахована компенсація втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати з урахування індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати». Сума невиплаченої компенсації, за його підрахунками, за серпень-листопад 2013 року становить 357,54 грн.

Такі порушення законодавства призвели до невірного нарахування грошової компенсації при звільненні за невикористані дні відпусток, а також суми вихідної допомоги при звільненні і, за його підрахунком, недоплата становить 6 555,75 грн - компенсації за невикористану відпустку та 340,66 грн - вихідної допомоги при звільненні.

Крім того, після звільнення підприємство не провело з ним повного розрахунку, заборгованість з виплати заробітку стягнута судовим наказом і фактично виплачена 18 квітня 2014 року.

Отже, затримка проведення розрахунку становить період з 19 листопада 2013 року по 18 квітня 2014 року, що складає 151 день. Виходячи з вимог ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за його підрахунками становить 18 432,57 грн, виходячи з 122,07 грн середньоденного заробітку.

Порушенням трудових прав щодо отримання всіх належних грошових сум при звільненні йому спричинена моральна шкода, яку оцінює в 43 843,53 грн.

З огляду на зазначене, позивач просив стягнути загальну суму недоплат, що становить 64 368,69 грн, і 159 890,04 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод» «Темп» на користь ОСОБА_1: 3 352,82 грн - індексації заробітної плати за період роботи на підприємстві з 1 грудня 2008 року по червень 2011 року; 350,75 грн - грошової компенсації за невикористані відпустки за роботу у період з 1 грудня 2008 року і недоплаченої на час звільнення 14 червня 2011 року; 357,54 грн - компенсації втрати заробітку за порушення термінів його виплати за період серпня-листопада 2013 року; 13 524 грн - середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні;1 000 грн - на відшкодування моральної шкоди, а всього 18 595,11 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що відповідач допустив порушення трудових прав позивача, а саме не виплатив йому усі належні суми при звільненні, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2014 року та ухвала апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук