Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1161/15-ц
Провадження № 2/321/439/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

позивача ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» (далі ТОВ «СПП ЛАНА») про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свій позов позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, у неї у власності є земельна ділянка загальною площею 5,94 га, що знаходиться на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. 2 липня 2007 року між нею та ТОВ «СПП ЛАНА» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки. При укладенні договору, відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою позивача протягом 10 років, у формі та розмірі, які визначені в договорі. На виконання умов договору позивач здійснив передачу земельної ділянки, тим самим повністю виконав свої зобовязання перед відповідачем. Однак, відповідачем допущено систематичне невиконання обовязку своєчасно та в повному обсязі сплачувати позивачеві орендну плату. Враховуючи викладене, позивач просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що після укладення договору оренди в 2007 році з ТОВ «СПП ЛАНА» вона жодного разу не отримувала орендної плати від орендаря. Підписів про отримання орендної плати сільськогосподарською продукцією, в документах наданих зі сторони відповідача, вона не ставила. До орендаря, за весь час дії договору оренди, із заявами або претензіями, щодо невиплати орендної плати не зверталася.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні просили суд задовольнити позовну заяву, додатково пояснили, що, на їх думку, відповідачем в ході розгляду справи не було надано належних доказів сплати позивачеві орендної плати.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, надав письмові заперечення (а.с. 41-43) та додатково пояснив, що ТОВ «СПП ЛАНА» у встановлені договором строки та розмірі сплачувалась орендна плата ОСОБА_1, про що були надані відповідні докази, тому підстав для розірвання договору оренди немає.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що працює в ТОВ «СПП ЛАНА» з 2012 році на посаді економіста. До її функціональних обовязків, зокрема, відноситься робота з орендодавцями та виплата їм орендної плати. Виплата орендної плати кожному орендодавцю фіксується у відповідних «Картках пайщиків». Так, згідно вказаних документів, ОСОБА_1 отримала орендну плату у натуральній формі в таких розмірах: за 2012 рік 2000 гк ячменю, за 2013 рік 1700 кг пшениці та 500 кг ячменю, за 2014 рік 1600 кг пшениці та 1500 кг ячменю. До її обовязків не входить розраховувати розмір орендної плати, вона лише видає орендну плату орендодавцям у розмірі зазначеному керівництвом товариства. Претензій щодо розміру орендної плати ОСОБА_1 їй не виказувала. Боргу по виплаті ОСОБА_1 орендної плати, на теперішній час ТОВ «СПП ЛАНА» не має.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

В ході розгляду справи було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до державного акту ІІІ-ЗП №004153 від 26 липня 2002 року належить земельна ділянка площею 5,94 га, що розташована на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області.

2 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СПП ЛАНА» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на десять років, що був зареєстрований відповідно до вимог законодавства у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 1 жовтня 2008 року (а.с. 4-7).

Вказана в договорі земельна ділянка була передана ТОВ «СПП ЛАНА» 2 липня 2007 року, що підтверджується відповідним актом визначення меж земельної ділянки в натурі та актом приймання-передачі обєкту оренди (а.с. 8,9).

Відповідно до додатку № 1 до договору оренди, за користування вказаною в договору оренди земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у натуральній формі, що здійснюється за такими розрахунками: форма орендної плати натуральна (зернові та соняшник); щорічний розмір орендної плати 1/5 частки продукції, одержаної із земельної ділянки; період виплати з 1 вересня по 31 грудня (а.с. 10).

Умовами договору від 2 липня 20117 року передбачено наступне:

п. 8 - договір укладений терміном на 10 років;

п. 9 - орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: форма орендної плати натуральна (зернові та соняшник). Щорічний розмір платежів в натуральній формі складає 1/5 частки продукції, одержаної із земельної ділянки. Місце одержання платежу складське приміщення орендаря;

п. 10 - обчислення розміру орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції;

п. 11 - орендна плата вноситься орендарем у такі строки: не пізніше як з 1 вересня до 31 грудня кожного року;

п. 12 - передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами;

п. 38 дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються.

За змістом ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу розірвання договору посилалась на те, що вона взагалі не отримувала орендну плату.

Проте, вказані позивачем обставини спростовуються доказами наданими представником відповідача.

Так, згідно «карток пайщика», на яких міститься підпис ОСОБА_1, вона отримувала орендну плату від ТОВ «СПП ЛАНА», в таких розмірах: за 2012 рік 12 листопада 2012 року отримала 2000 кг ячменю; за 2013 рік 14 жовтня 2013 року отримала 1700 кг пшениці та 500 кг ячменю; за 2014 рік 2 вересня 2014 року отримала 1600 кг пшениці та 1500 кг ячменю (а.с. 51-53). Вказані обставини підтверджень свідком ОСОБА_5, яка особисто займалася видачею ОСОБА_1 орендної плати. Кінцевий строк сплати орендної плати за 2015 рік, на час винесення рішення суду, не настав. Доказів, що на вказаних документах не її підпис, позивачем ОСОБА_1 надано не було, жодних клопотань щодо спростування вказаних обставин, позивач не заявляла. Підпис у вказаних документах позивачем не оспорювався.

Посилання представників позивача на те, що вказані документи не є належним доказами сплати орендної плати, не можуть бути прийняті судом, оскільки вказані «картки пайщика» містять інформацію щодо предмету доказування, а саме: прізвище, імя та по батькові орендодавця, її ідентифікаційний номер, серію та номер паспорту, адресу проживання, данні щодо площі земельної ділянки, посилання на правовстановлюючий документ (державний акт), а найголовніше: дату видачі орендної плати, її форму, розмір та особистий підпис отримувача орендної плати (орендодавця). Підстав ставити під сумнів данні викладені у вказаних документах у суд немає, жодних доказів на спростування цих обставин позивачем та її представниками надано не було.

З огляду на викладене, заперечення представників позивача про те, що відсутність відповідних актів-передачі згідно з п.12 договору, свідчить про невиконання відповідачем умов договору оренди в повному обсязі, не можна вважати обґрунтованими.

Щодо виплати орендної плати за минулі роки, всі бухгалтерські та господарські документи ТОВ «СПП ЛАНА» за 2009-2011 роки були знищенні, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі вторинної сировини по договорам про надання послуг з приймання в утилізацію вторинної сировини (а.с. 54-56).

Таким чином, судом встановлено, що орендна плата за договором оренди від 2 липня 2007 року дійсно здійснювалася орендарем в натуральній формі. Позивачем в позові не вимагається стягнення орендної плати та не зазначається вимоги щодо неналежної якості та кількості натуральної продукції, жодного доказу звернення позивача до відповідача з питань не виплати орендної плати суду надано не було. Отже, із дій сторін вбачається, що вони узгодили відносини по сплаті орендної плати в натуральній формі у встановленому розмірі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобовязаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, повязані з поліпшенням стану обєкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобовязаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Підставою для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична несплата орендної плати.

Отже за змістом ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 141 ЗК України, умов договору від 2 липня 2007 року у разі невиконання орендарем обовязків, передбачених статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди земельної ділянки, щодо систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Таким чином, судом встановлено, що у даному випадку позивачем не доведено систематичної несплати орендної плати, орендна плата сплачувалась в натуральній формі, спір щодо її розміру відсутній, відсутність актів про передачу продукції не може вважатися істотним порушення орендарем умов договору, а тому договір оренди, укладений між сторонами, не може бути розірваний з цих підстав.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6