19 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від
13 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що в період шлюбу з відповідачем було придбано майно, житловий будинок АДРЕСА_1 зі спорудами та будівлями, а також автомобіль «Шевроле Лачеті», державний номерний знак НОМЕР_1. Оскільки домовленостей про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, позивач просив визнати за сторонами по Ѕ частині вищезазначеного майна.
У листопаді 2014 року представник позивача зменшив позовні вимоги, а саме: виключив з позовних вимог визнання спільною сумісною власністю автомобіля «Шевроле Лачеті», державний номерний знак НОМЕР_1.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано холодильник заводський номер 00627; холодильник комбі 171-190 см Samsung RL41SBSV; телевізор Samsung LE-32B350F1WXUA; меблі «Кухонний куточок»; меблі «Куточок «Візит» обʼєктами права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та здійснено поділ майна, визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на: холодильник комбі 171-190 см Samsung RL41SBSV; телевізор Samsung LE-32B350F1WXUA, за ОСОБА_5 - холодильник заводський номер 00627; меблі «Кухонний куточок»; меблі «Куточок «Візит». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від

08 квітня 2015 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог залишено без змін.

В іншій частині судове рішення першої інстанції судом апеляційної інстанції не переглядалося, а тому його законність судом касаційної інстанції не перевіряється.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання житлового будинку з господарськими будівлями спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, визначення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що земельна ділянка та житловий будинок не можуть бути предметом поділу.

Судами встановлено, що 14 жовтня 1989 року сторони уклали шлюб, який розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду

м. Дніпропетровська від 17 червня 2013 року.

ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Підгородненської міської ради народних депутатів від 23 жовтня 1996 року № 215 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,14 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як розʼяснено в абз. 1 п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зі змінами та доповненнями, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірний житловий будинок незавершений будівництвом, яке було розпочате в 1990 році. Крім того, всі будівельні матеріали батько відповідача замовляв на своє їмʼя.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), встановив, що спірна земельна ділянка органом місцевого самоврядування передана відповідачу у приватну власність, спірний, незавершений будівництвом, житловий будинок не введений в експлуатацію, крім того, встановив, що будівельні матеріали на будівництво житлового будинку були замовленні на батька відповідача, а тому суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання житлового будинку з господарськими будівлями спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

08 квітня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

08 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна О.М. Ситнік