Справа № 309/4835/14-ц
Провадження № 2/309/216/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Кемінь В.Д.

при секретарі - Плиска Т.Ю.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відібрання дітей -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, про відібрання її неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 від відповідача - ОСОБА_4, який є батьком цих дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем вони проживали у шлюбі, від якого у них народилися вказані вище діти. Шлюб між ними розірвано і за рішенням суду від 06.02.2013 року діти залишені на утриманні біля матері. Після розірвання шлюбу вона з дітьми проживала в будинку своїх батьків в АДРЕСА_1. Через конфлікти, які між ними почали виникати з приводу участі відповідача у вихованні, утриманні та побаченні з дітьми, вона зверталася до суду для вирішення цього спору. За рішенням Хустського районного суду від 22.09.2014 року місце проживання їхніх неповнолітніх дітей встановлено біля позивачки, а відповідачу визначено порядок та час побачення з дітьми. Вказане рішення Хустського районного суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20.11.2014 року. Однак відповідач ще на час розгляду справи судом першої інстанції без її згоди забрав дітей до себе, всупереч судовим рішенням утримує дітей біля себе, не дозволяє їй бачитися з дітьми ігноруючи вимоги про їх повернення. При цьому, відповідач з серпня 2014 року, всупереч інтересам малолітнього сина не забезпечує його відвідування дошкільного закладу. Через наведені обставини, вона звернулася в суд за захистом своїх материнських прав та інтересів дітей з вимогою про відібрання дітей від відповідача. На підставі викладених обставин просила суд задовольнити її позовні вимоги та допустити негайне виконання судового рішення, що буде відповідати інтересам дітей.

Представники позивачки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також підтримали позовні вимоги позивачки та просили суд задовольнити позов на підставі встановлених у судовому засіданні доказів, забезпечивши таким чином захист інтересів неповнолітніх дітей.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що позивачка безпідставно ставить вимоги про відібрання дітей і не навела суду жодних доказів про те, що він неправомірно утримує дітей та перешкоджає позивачці бачитися з ними і забезпечувати їхнє виконання. Він ознайомлений з попередніми судовими рішеннями щодо вирішення спору про порядок його участі у виховані дітей та визначення їхнього проживання біля матері і не чинить жодних перешкод у виконанні цих судових рішень. Вважає, що позивачка просто створює конфліктну ситуацію навколо їхнього спору щодо дітей. Він дітей не утримує проти їхньої волі і може віддати дітей позивачці в будь-який момент, якщо вони цього забажають. Просив суд відмовити в задоволенні позовну через недоведеність заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, та виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин по справі, дослідивши письмової докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 142 Сімейного Кодексу України визначено, що діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Крім цього, стаття 157 Сімейного Кодексу України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Як вбачається з доказів наданих до матеріалів справи, та пояснень сторін, даний спір виник між сторонами через те, що неповнолітні діти сторін: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на даний час постійно проживають біля відповідача - ОСОБА_4, з серпня 2014 року, внаслідок чого їхня мати - ОСОБА_1 позбавлена можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми і фактично вже шостий місяць у такий спосіб відповідач усунув її від виховання дітей та спілкування з ними.

Судом досліджено відповідне рішення Хустського районного суду від 22.09.2014 року, та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20.11.2014 року, якими вирішено спір між сторонами щодо утримання дітей біля матері та порядок побачення батька з дітьми. За вище вказаним рішенням суду першої інстанції місце проживання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено з матір'ю - ОСОБА_1. Відповідачу ОСОБА_4 визначено дні, години та місце побачення і зустрічей з його неповнолітніми дітьми. Таке рішення суду вмотивовано на підставі зібраних матеріалів справи із залученням відповідного державного компетентного органу, що надав свій висновок виключно в інтересах дітей.

Оцінку даному судовому рішенню дав апеляційний суд Закарпатської області в ухвалі від 20.11.2014 року, зазначивши, що суд першої інстанції прийняв правильне і обґрунтоване рішення, яке відповідає визначеним принципам Декларації прав Дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, першочерговим завданням якої є захист інтересів неповнолітньої (малолітньої) дитини і лише при виключних випадках допускаються розлучення дитини з її матір'ю.

Доводи відповідача про ті обставини, що діти за власною волею проживають біля нього і не бажають бути разом з матір'ю суд вважає недоведеними та необґрунтованими, оскільки цим обставинам уже дано оцінку судовим рішенням Хустського районного суду від 22.09.2014 року, та ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20.11.2014 року, тому вдаватися до перевірки та оцінки цих обставин не має підстав. Наведені підстави звільнення від доказування визначені ч. 3 ст. 61 ЦПК України, в якій зазначено що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з вище наведених обставин, оцінивши в сукупності встановлені у судовому засіданні докази, а також враховуючи інтереси неповнолітніх дітей сторін, забезпечення умов їх виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сім'ї, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.162 СК України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215,367 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Відібрати від ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на час розгляду справи знаходяться біля відповідача за вище вказаною адресою, або з будь-якого іншого місця де б вони не перебували та передати їх на постійне місце проживання до матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н.. мешканки АДРЕСА_1.

Дане рішення суду на підставі п. 5 ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Кемінь В.Д.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського районного суду Кемінь В.Д.