АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/138/2015 Головуючий у першій інстанції - Виниченко Л.М.
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 29_/КЛ 2007 від 23.08.2007 в загальній сумі 37 768 880 грн. 41 коп. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що 23.08.2007 між ТОВ «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії № 29_/КЛ-2007. Відповідно до укладеного договору банк відкрив відповідачу кредитну лінію та надав кредит у межах суми кредитної лінії, що становить 750 000,00 доларів США, на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 27.12.2012 у відповідача перед банком виникла заборгованість у розмірі 4 523 081,09 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 27.12.2012, 37 768 880,41 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 750 000,00 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 220 618,26 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованою комісією у розмірі 346 758,21 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 745 000,00 доларів США, пені за несвоєчасну оплату процентів у розмірі 807 462,83 долари США та пені за несвоєчасну оплату комісії у розмірі 1 269 135,05 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2013 позов задоволено - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 29_/КЛ 2007 від 23.08.2007 в сумі 37 768 880 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 3 441 грн., а всього стягнуто 37 772 321 грн. 41 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.08.2014 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Крім цього, в апеляційній скарзі просить визнати недійсним укладений між сторонами кредитний договір, зменшити суму заборгованості та запропонувати позивачу оформити наявну заборгованість шляхом здійснення новації боргу. Вважає, рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки суд вирішив справу без участі відповідача, не дав правову оцінку пропуску позивачем строку позовної давності, а також не перевірив розмір заборгованості, в тому числі правомірність нарахування пені, яка значно перевищує розмір кредитної заборгованості.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача повторно не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Разом з цим, у відповідності з вимогами ч. 3 вказаної статті апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів вказаним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає не повністю.

Так, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з останнього, з урахуванням пені.

З вказаним висновком суду в повній мірі погодитись не можливо, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2007 між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 750 000 доларів США строком до 22.08.2010 на умовах сплати 12% річних та щомісячної комісійної винагороди в розмірі 0,25% від залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-13).

Одержання кредитних коштів відповідачем підтверджується заявами на видачу готівки № 6 від 23.08.2007 на суму 400 000 доларів США, № 6 від 28.08.2007 на суму 200 000 доларів США та № 4 від 30.08.2007 на суму 150 000 доларів США (а.с. 14-16) і не заперечується останнім.

Позивач виконав умови договору та надав відповідачу суму кредиту, натомість відповідач порушив умови договору щодо вчасного погашення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісійної винагороди, внаслідок чого виникла заборгованість, яка, згідно наданого позивачем розрахунку становить 4 523 081,09 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 27.12.2012, 37 768 880,41 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 750 000,00 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 220 618,26 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованою комісією у розмірі 346 758,21 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 745 000,00 доларів США, пені за несвоєчасну оплату процентів у розмірі 807 462,83 долари США та пені за несвоєчасну оплату комісії у розмірі 1 269 135,05 грн.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач, не дивлячись на невизнання вимог банку в апеляційній скарзі, фактично погодився з необхідністю повернення банку суми кредиту, сплати відсотків за його користування, а також сплати комісії, що передбачені умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

Твердження апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним, оскільки позивач звернувся до суду в межах визначеного законом трирічного строку позовної давності.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про те, що банк реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому підстави для стягнення з нього заборгованості відсутні, оскільки право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві і останній у зв'язку з невиконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і не погашення за рахунок реалізації предмета іпотеки заборгованості, має право звернення до суду з позовом про стягнення такої заборгованості.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на недійсність укладеного між сторонами кредитного договору, то такі обґрунтування не можуть братись до уваги з огляду на те, що вони не були предметом розгляду судом першої інстанції.

Разом з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про надмірно стягнуту суми пені і не може погодитись з розрахунком пені, наданим позивачем, з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини 1, 2 ст. 551 ЦК України).

Пунктами 5.2., 5.3 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повернення кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів та комісії позичальник сплачує пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Позивач звернувся до суду 04.06.2013 (а.с. 42) та просив стягнути пеню за період з 27.12.2011 по 26.12.2012, яка була стягнута судом першої інстанції. Разом з цим, пеня підлягала стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову з урахуванням заявлених позовних вимог та в їх межах.

Стягнувши пеню за вказаний період суд неправильно застосував норму п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Так, з урахуванням того, що позивач звернувся до суду 04.06.2013, а пеня підлягає стягненню в межах одного року до дня пред'явлення позову, то період нарахування пені становить з 04.06.2012 по 04.06.2013. Однак, з огляду на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення пені станом на 27.12.2012, то період за який підлягає стягненню пеня слід визначити з 04.06.2012 по 27.12.2012 (в межах заявлених вимог), що згідно наданого позивачем суду апеляційної інстанції розрахунку становить: 1 545 000 доларів США (750 000 х 1% х 206 днів) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 454 473,62 доларів США (220618,26 х 1% х 206 днів) - пеня за несвоєчасне погашення процентів та 714 321,91 грн. (346758,21 х 1% х 206 днів) - пеня за несвоєчасне погашення комісії.

Визначаючи суми пені у гривні позивач застосував курс НБУ станом на 05.01.2014 за 1 долар США 15,768556 грн., що є безпідставним, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості, що утворилась станом на 27.12.2012 і проводячи первісний розрахунок на вказану дату позивач використовував курс НБУ 7,9930 грн. за 1 долар США, що вказано в позовній заяві, а отже розраховуючи суму заборгованості у гривні слід виходити з курсу НБУ станом на 27.12.2012 - 7,9930 грн. за 1 долар США.

Таким чином, пеня становить:

- 1 545 000 доларів США х 7,9930 грн. = 12 349 185 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 454 473,62 доларів США х 7,9930 грн. = 3 632 607 грн. 64 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів;

- 714 321,91 грн. (346758,21 х 1% х 206 днів) - пеня за несвоєчасне погашення комісії.

З наведеного вбачається, що як сума пені стягнута судом, так і сума пені обрахована за період з 04.06.2012 по 27.12.2012 значно перевищує суми заборгованості за кредитом, відсотками та комісією.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного судочинства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить: 5 994 750 грн. (750 000 доларів США х 7,9930 грн.) - прострочена заборгованість за кредитом; 1 763 401 грн. 75 коп. (220618,26 доларів США х 7,9930) - прострочена заборгованість по відсоткам та 346 758 грн. 21 коп. - прострочена заборгованість за комісією.

Судом стягнута пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 745 000,00 доларів США, пеня за несвоєчасну оплату процентів у розмірі 807 462,83 доларів США та пеня за несвоєчасну оплату комісії у розмірі 1 269 135,05 грн., що більше ніж втричі перевищує розмір заборгованості.

З огляду на викладене та виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає за можливе зменшити суми пені: за несвоєчасне повернення кредиту до 3 000 000 грн.; за несвоєчасне погашення процентів до 900 000 грн. та за несвоєчасне погашення комісії до 150 000 грн.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуваннями норм матеріального права, рішення суду про повне задоволення позову підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Водночас, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3 441 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» (м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, ідентифікаційний код 09322299) заборгованість за кредитним договором № 29_/КЛ-2007 від 23.08.2007, а саме:

- 5 994 750 (п'ять мільйонів дев'ятсот дев'яносто чотири тисячі сімсот п'ятдесят) грн. - простроченої заборгованості за кредитом;

- 1 763 401 (один мільйон сімсот шістдесят три тисячі чотириста одну) грн. 75 коп. - простроченої заборгованості по відсоткам;

- 346 758 (триста сорок шість тисяч сімсот п'ятдесят вісім) грн. 21 коп. - простроченої заборгованості за комісією;

- 3 000 000 (три мільйони) грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 900 000 (дев'ятсот тисяч) грн. - пені за несвоєчасне погашення процентів;

- 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. - пені за несвоєчасне погашення комісії,

а всього стягнути 12 154 909 (дванадцять мільйонів сто п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот дев'ять) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» (м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, ідентифікаційний код 09322299) судовий збір в сумі 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді