Справа №588/517/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Маслов В,В.
Номер провадження 22-ц/788/148/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 23 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2: пилосос вартістю 800 грн., кухонний куток м'який вартістю 1000 грн., комп'ютерний стілець вартістю 250 грн., принтер вартістю 550 грн., мікрохвильову піч вартістю 1000 грн., електродуховку вартістю 550 грн., електром'ясорубку вартістю 800 грн., холодильник вартістю 1100 грн., мультиварку вартістю 500 грн., килимове покриття для підлоги вартістю 1500 грн., комп'ютер вартістю 5100 грн., комп'ютерний стіл вартістю 1300 грн., диван - ліжко вартістю 2100 грн., міні - систему (музичний центр) вартістю 800 грн. електропраску вартістю 250 грн., автомобіль марки Volkswagen Passat 1.8, 1991 року випуску вартістю 50 тис. грн., рибальські снасті вартістю 1000 грн., пральну машинку вартістю 1900 грн., прихожу вартістю 900 грн., кухонний гарнітур вартістю 2100 грн., газову плиту вартістю 1100 грн., опалювальний котел вартістю 3000 грн. витяжку для газової плити вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 78100 грн.

Проведено розподіл цього майна та виділено у власність:

ОСОБА_3 - пилосос вартістю 800 грн., кухонний куток м'який вартістю 1000 грн., комп'ютерний стілець вартістю 250 грн., принтер вартістю 550 грн., мікрохвильову піч вартістю 1000 грн., електродуховку вартістю 550 грн., електром'ясорубку вартістю 800 грн., холодильник вартістю 1100 грн., мультиварку вартістю 500 грн., килимове покриття для підлоги вартістю 1500 грн., комп'ютер вартістю 5100 грн., комп'ютерний стіл вартістю 1300 грн., диван - ліжко вартістю 2100 грн., міні - систему (музичний центр) вартістю 800 грн. електропраску вартістю 250 грн., на загальну суму 17600 грн.;

ОСОБА_2 - автомобіль марки Volkswagen Passat 1.8, 1991 року випуску вартістю 50 тис. грн., рибальські снасті вартістю 1000 грн., пральна машинка вартістю 1900 грн., прихожа вартістю 900 грн., кухонний гарнітур вартістю 2100 грн., газова плита вартістю 1100 грн., опалювальний котел вартістю 3000 грн. витяжку для газової плити вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 60500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 17450 грн. грошової компенсації за різницю при поділі спільного майна подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 25,78 грн. судових витрат.

В іншій частині позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про часткове скасування рішення суду з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

24 травня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Від шлюбу мають доньку Анну, 2003 року народження (а.с.6).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30 січня 2014 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.7).

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду в частині визнання опалювального котла вартістю 3000,00 грн. та витяжки для газової плити вартістю 500,00 грн. спільним майном подружжя. При цьому посилається на те, що назване майно придбавалось за кошти його батьків.

Проте з такими доводами ОСОБА_2 погодитись не можна.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України передбачається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 їх сім'я стала проживати в квартирі, яка належить її бувшій свекрусі. Остання в цій квартирі не проживала, а зі своєю сім'єю мешкала в іншому житловому приміщенні.

ОСОБА_3 пояснила, що опалювальний котел та витяжку для газової плити вона купувала з чоловіком для користування їх сім'єю, а тому і встановили їх у квартирі, яка була їх постійним місцем проживання. Вбачається, що відповідач названі доводи ОСОБА_3 не спростував. Крім того, слід зазначити, що не дивлячись на обізнаність про те, що їх син розірвав шлюб з ОСОБА_3 та судом розглядається їх спір про поділ спільно нажитого майна, батьки ОСОБА_2 не заявили самостійних вимог щодо спірних у цій справі опалювального котла та витяжки для газової плити, не вважаючи свої права в цій частині порушеними, а тому вищенаведені доводи ОСОБА_2 з цього приводу є непереконливими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається також на невірно визначену судом першої інстанції вартість спільно нажитого автомобіля марки Volkswagen Passat 1.8, 1991 року випуску, - у 50 тис. грн. Зазначає, що з та-кою вартістю автомобіля погодитися не можна. Посилається на те, що при поділі автомобіля суд припустився порушень процесуального права, оскільки в даному разі "однозначно необхідно було провести авто-товарознавчу експертизу".

Колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційної скарги не дають підстав для зміни постановленого у справі рішення. При цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

З наведених норм права вбачається, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а тому суд призначає експертизу тільки за заявою осіб, які беруть участь у справі. Призначення експертизи за ініціативою самого суду діючим законодавством не передбачено.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду справі у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заявляв клопотання про призначення відповідної авто-товарознавчої експертизи. Таким чином його доводи про невірно визначену вартість спірного автомобіля є недоведеними.

Колегія суддів також виходить з того, що вартість автомобіля марки Volkswagen Passat 1.8, 1991 року випуску, у 50 тис. грн. відповідає звичайним ринковим цінам на названу марку автомобіля з урахуванням року його випуску.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23 жовтня 2014 року у оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -