01.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/6404/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
01 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Басової Н.В.
при секретарі Єрьоменко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, письмових заяв від нього не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах.
Встановлено, що ОСОБА_1 03 березня 2012 року о 14.00 год., керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухався на перехресті нерівнозначних доріг вул. Комунарівська та вул. Набережна Заводська в м. Дніпропетровську, де в порушення правил проїзду перехресть, перед початком руху, при виїзді з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі - вул. Набережна Заводська, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши пошкодження зазначеним транспортним засобам.
В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Так, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.23).
Згідно висновку № 049/2012 експертного дослідження експерта - автотоварознавця ОСОБА_4, матеріальна шкода, заподіяна володільцю автомобіля НОМЕР_2 в результаті його пошкодження у ДТП складає 13 485,28 грн. (а.с.12-21).
Встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність на вказаний автомобіль була застрахована згідно полісу № АВ/1801765 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.9).
В той саме час встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.
Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Так, наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11 червня 2012 року № 1833, фінансовому управлінню було наказано перерахувати на рахунок ОСОБА_2, в рахунок відшкодування шкоди 11 237,73 грн. за пошкодження транспортного засобу марки «Тайота Корола», д/н НОМЕР_5, внаслідок ДТП 03.03.2012 року (а.с.25).
В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що особою, яка на відповідній правовій підставі володіла автомобілем НОМЕР_1 під час ДТП є ОСОБА_1.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого відшкодування в розмірі 11 237,73 грн.
Натомість, позовні вимоги в частині стягнення витрат на аварійного комісара в розмірі 790 грн. не підлягають задоволенню, оскільки доказів в підтвердження вказаних витрат суду не представлено, зокрема платіжного доручення.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення правової допомоги за нижченаведеним.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Проте, позивачем не надано доказів документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, у звязку чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.
На підставі викладеного і керуючись Законом України «Про обовязкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1187, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі 11 237,73 грн. (одинадцять тисяч двісті тридцять сім гривень 73 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Басова