Справа № 578/470/15-ц
провадження № 6/578/3/15
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 року смт.Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

при секретарі судового засідання Литвин А.В.

за участю

державного виконавця Мироненко Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля матеріали подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2015 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області (далі ВДВС ) ОСОБА_1 за погодженням із начальником відділу звернулася до суду з зазначеним поданням з посиланням на те, що в провадженні ВДВС перебуває виконавче провадження № 46109764 від 19 січня 2015 року за виданим Зарічним районним судом м. Суми виконавчим листом від 23 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В межах виконавчого провадження зроблено запити у відповідні установи щодо наявності у боржника заробітної плати, пенсії, цінних паперів, транспортних засобів, нерухомого майна, і по надходженню відповідей встановлено, що відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Крім того, державним виконавцем складено акт про інформування боржника про наявну заборгованість по аліментним зобовязанням та направлення подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. З пояснень ОСОБА_2 від 07.05.2015 останній у квітні 2015 р. був на заробітках у РФ, але кошти ще не отримав, проте по їх надходженню зобовязується сплатити суму боргу. Згідно розрахунку станом на 01.05.2015 р. заборгованість за вказаним виконавчим листом становить 5500 грн. Враховуючи викладене, державний виконавець вважає, що наявність у боржника зобовязань за рішенням суду є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. З посиланням на ст. ст. 11, 12 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України, ст. 377-1 ЦПК України, просить задовольнити подання, прийняти рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, у праві виїзду за межі України до повного погашення боргу та врегулювання боргових зобовязань без вилучення паспортного документа.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримала за вищенаведених у ньому підстав.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглянуто судом без виклику та повідомлення сторін виконавчого провадження.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист Зарічного районного суду м. Суми Сумської області № 591/6803/14-ц від 23 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття /копія ас. 4/.

Постановою від 19 січня 2015 року відкрито провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа, копію якої боржник отримав 08.02.2015 /копії ас. 5-7/.

Актом державного виконавця від 07 травня 2015 року при виїзді по місцю виконання встановлено, що ОСОБА_2 ніде не працює, майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє, зі слів боржника, він у квітні 2015 р. був на заробітках на території РФ, але аліменти не сплатив з тих причин, що за виконану роботу не отримав кошти. Вказаним документом останнього також інформовано про направлення до суду подання про тимчасове обмеження його як боржника у праві виїзду за межі України /копія ас. 17/.

Згідно розрахунку по виконавчому листу станом на 01.05.2015 борг по аліментам становить 5500 грн.; майно, на яке можливо стягнення, відсутнє /ас. 3, копії ас. 8-15/.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Так, із поданих матеріалів вбачається, що державним виконавцем неповно вчинені виконавчі дії, зокрема відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань.

Відтак, подання державного виконавця є передчасним, підстави для обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 відсутні за недоведеністю саме ухилення боржника від виконання зобовязання, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. І. Косар