Справа № 149/2999/14-ц
Провадження №2/149/32/15
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.01.2015 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про право на спадкування разом з спадкоємцями першої черги за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання за нею - спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на 61 році життя помер її чоловік ОСОБА_6, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу з 1995 року. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 17.12.2013 року, яке набуло законної сили 21.05.2014 року, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина. Вона подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, проте виявилася спадкоємцем за законом четвертої черги, так як з листа нотаріуса від 8.08.2014 року № 254/02-14 їй стало відомо, що з заявами про прийняття спадщини звернулися діти ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В 2006 році ОСОБА_6 тяжко захворів - не міг рухатися через болі в попереку, в нозі, а потім - в середині. У зв'язку з цим не міг ходити, не міг самостійно одягнутися чи взутися, не міг нічого робити, в тому числі щось носити. Вимушений був в переважній більшості лежати. Постійно терпів біль, яка переходила в нестерпність, а тому постійно потребував допомоги, в тому числі і медичної. До самої смерті на протязі шести років вона надавала ОСОБА_6 необхідну допомогу, постійно проживаючи з ним спілкувалася, давала поради та інше, морально та духовно підтримувала його, надавала матеріальну та іншу допомогу, в тому числі завершувала розпочатий ними спільно ремонт добудови до частини будинку, де вони проживали, облаштовувала та прибирала житло, готувала їжу, прала та виконувала усю іншу роботу по дому, придбавала ліки, забезпечувала лікування, а також вживала інші заходи щодо продовження та полегшення життя ОСОБА_6 (готувала дієтичну їжу, вишукувала вітаміни, трав'яні збори для чаїв, возила на консультації до лікарів, в тому числі до народних цілителів). Це підтверджується випискою з історії хвороби № 3627 від 18.04.2006 року Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка Ющенка, відповідно до якої ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні з 30.03.2006 року по 18.04.2006 року, діагноз компресія L3-L4-L5-S1 корінців зліва, стійкий больовий синдром, парез лівої ноги з порушенням функції ходи, зумовлений поперековим остеохондрозом, килами дисків L3-L4-L5-S1, порушення функції тазових органів; консультативним висновком лікаря нейрохірурга від 21.03.20006 року; висновком обласної ЛКК від 17.04.2006 року; випискою з історії хвороби № 11453 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка Ющенка, відповідно до якої ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні з 30.10.2006 року по 17.11.2006 року; випискою з історії хвороби № 3099 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка Ющенка, відповідно до якої ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні з 19.03.2007 року по 10.04.2007 року; висновком медико-соціальної експертизи від 23.05.2006 року відповідно до якої ОСОБА_6 надано 3-ю групу інвалідності терміном на один рік, надано 3-ю групу інвалідності на 2007 рік; в 2008 році висновком медико-соціальної експертизи ОСОБА_6 надано 3-ю групу інвалідності довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням. У зв'язку з захворюванням ОСОБА_6 не міг працювати, а тому вимушений був звільнитися з ДП "Хмільницький лісгосп". Згідно запису в трудовій книжні 3.07.2007 року звільнений з роботи у зв'язку з переходом на пенсію по інвалідності. Так як ОСОБА_6 не працював вона вимушена була працювати на різних роботах, щоб забезпечити належні умови проживання їхньої сім'ї та надавати медичну та іншу допомогу ОСОБА_6, який постійно лікувався на протязі 2006-2012 років. В подальшому було виявлено важку хворобу - рак. Згідно довідки Хмільницької ЦРЛ № 1472 ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.07.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Діагноз - рак головки підшлункової залози з проростанням стінки 12 палої кишки. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона його поховала, влаштувала поминальні обіди. Незважаючи на тривалість і тяжкість хвороби, відповідачі не надавали батькові ніякої допомоги, не відвідували його. Лише наприкінці життя коли батько був в лікарні, відповідач ОСОБА_4 два рази навідувалася до нього, хоча на похороні відповідачі були.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити та надали суду пояснення аналогічні тим обставинам, які викладені у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні також пояснила, що у покійного ОСОБА_6 відносини з дітьми після розлучення були погані. В 2004-2012 роках разоми з ОСОБА_6 добудовували разом веранду, він фізично працювати сам не міг, але допомагав вказівками, порадами, за виконані роботи з робітниками розраховували і він, і вона, коли він, коли вона. Про онкологічне захворювання ОСОБА_6 вона, як і всі інші, дізналася після його смерті. До цього не знали. ОСОБА_6 скаржився на болі всередині, думали що у нього бронхіт, запалення легень. Під час допиту свідка ОСОБА_7, з приводу наданих нею показань пояснила, що покійний ОСОБА_6 ходив у відділення банку Агріколь отримувати пенсію в лютому 2012 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 просили в задоволенні позовних вимог відмовити, проти позову заперечили з тих підстав, що позивачем не доведено того, що їх батько ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані. Він до останнього часу свого життя, до того як попав в лікарню перед своєю смертю в 2012 році, міг сам себе обходити, сторонньої допомоги не потребував, був відносно здоровою людиною. Мав пенсію і сам себе обходив. Батька вона і брат не відвідували за його місцем його проживання з позивачем ОСОБА_1 через позивача ОСОБА_1, тому, що вважали її винною в розлученні батька з їх мамою, через що їх сім'я розпалася. До батька ставилися добре, але через ці обставини за його місцем проживання після розлучення відвідувати не могли. В лікарні в 2012 році влітку у батька була, з ним спілкувала, його до неї вивезли на каталці, розмовляла з ним, купила для нього ліки. Приїздив до батька з Білої Церкви також брат ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_8 показав, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою його дружини. Знав покійного ОСОБА_6 на протязі 12-14 років. Помер він в 2012 році. Він проживав однією сім'єю з позивачем ОСОБА_1, стосунки у них були добрі. В останні роки здоров'я у ОСОБА_6 погіршилося, він його неодноразово возив до різних бабок, цілителів. Коли його возив, то той не міг без сторонньої допомоги сісти в машину і вийти з неї. Інколи допомагав ОСОБА_6 в будівництві. Коли сиділи за столом і їли, то ОСОБА_6 потребував дієтичної їжі. Також у нього щось було з ногою, не міг ставати на ногу. Ходив з паличкою, не міг підняти ногу, щоб сісти в автомобіль. В останній час сам обходити себе не міг, йому у цьому допомагала дружина ОСОБА_1. Допомагала йому взуватися, одягатися, а він помаленьку ходив. Ходив важко, допомагали йому тримаючи під руки, говорив що не чує ногу і щось болить всередині. Хоча в цілому говорив мало і не любив розповідати про хвороби.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона працює продавцем і знає ОСОБА_1 багато років, живе по сусідству. Знає, що ОСОБА_6 жив сім'єю з ОСОБА_1, стосунки дуже добрі були, він був на групі. Той сам не міг взуватися. Зі слів ОСОБА_1 постійно лежав, сам не міг ходити. Ходив з допомогою. ЇЇ чоловік возив ОСОБА_6 до лікарні. ОСОБА_1 гляділа його, допомагала взуватися і одягатися. Коли той хотів вийти, то вона допомагала йому одягатися і він помалу ходив. Вони разом добудували веранду. В 2010 році ОСОБА_6 покликав її і показував добудову. ОСОБА_6 помер в 2012 році, а останній раз бачила його навесні.

Свідок ОСОБА_9 показав, що є пенсіонером і проживає по сусідству з ОСОБА_1 ОСОБА_6 помер в 2012 році, він був на похоронах. У ОСОБА_6 бував часто. Останні п'ять років допомагав у будівництві. До 2005 року на здоров'я не скаржився, а з 2006 року скаржився на спину. В 2010-2011 роках ОСОБА_6 фізично працювати не міг. Возив на його прохання в лікарню, до баби, при цьому в останній рік допомагав ОСОБА_6 сісти в машину, так як той сам сісти не міг. Навесні 2012 року ОСОБА_6 скаржився на бронхіт, підвозив його до лікарні. Він жив з ОСОБА_1 як з коханою жінкою. Останній раз бачив ОСОБА_6 за 2-3 тижні до його смерті.

Свідок ОСОБА_11 показала, що стосунки у ОСОБА_1 і ОСОБА_6 були гарні, вони разом будувалися. ОСОБА_6 хворів, вона йому неодноразово на прохання ОСОБА_1 робила масаж та різні процедури. Працює і живе за кордоном. В Хмільник приїздить раз на рік. Коли була у них останній раз і коли бачила ОСОБА_6 - не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_12 показала, що позивач ОСОБА_1 - її мама, а покійний ОСОБА_6, який помер в липні 2012 року - її вітчим. Вони жили однією сім'єю, стосунки були чудові. ОСОБА_6 був чудовою людиною, але зовсім хворий. Без сторонньої допомоги не міг шагу ступити. Вона за фахом медик, виконувала призначення лікаря, ставила крапельниці, робила уколи. Коли йому робила укол, то йому ставало легше і він міг стояти, рухатися. Його боліли його ноги, спина. Мама працювала на кількох роботах. Вони будувалися до даного часу. Давала уколи від двосторонньої пневмонії.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вона є племінницею покійного ОСОБА_6 Провідувала покійного в липні 2012 року коли він був в реанімації. Його до мене вивезли, він сказав, я тримаюсь, ви здоровлю і вийду. Влітку 2012 року зустрічала його в місті біля повороту на Кірова. Він ішов пішки сам додому. Говорив, що в нього все добре, але простудився. Зайшла мова про мої проблеми з приводу майна після розлучення, а він мені сказав, що треба робити як він зробив - прийшла інша жінка жити - хай живе і все, але не потрібно прописувати, не розписувався з нею, як він і зробив.

Свідок ОСОБА_13 показав, що бачив ОСОБА_6 березні-квітні 2012 року на базарі в Хмільнику. Зустрілися, поговорили. Казав, що піде на маршрутку працювати, буде розраховуватися. Дома в нього не був, на похороні не був, про відносини покійного з позивачем, крім того що проживали вони разом, нічого не знає.

Свідок ОСОБА_14 показав, що бувша дружина ОСОБА_6 - його рідна сестра. Бачив ОСОБА_6 останній раз в квітні-травні 2012 року, в тому році коли той помер. Зустрілися поговорили, на здоров'я не жалувався, був такий як завжди, хоча іще значно раніше говорив, що в нього позвонкові грижі. Знав, що він працював в лісгоспі, пішов звідти на пенсію. Мабуть на групу пішов. Після розлучення у нього вдома не був, я звичайно був проти розлучення, але то його право. Коли розвівся, то почав жити з ОСОБА_1 і я з нею не спілкувався. Потім виявилося, що був хворий на рак.

Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 рік помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом ДРАЦС по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

З листа державного нотаріуса Хмільницької міської державної нотаріальної контори від 8.08.2014 року № 254/02-14, адресованого ОСОБА_1, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися діти ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є спадкоємцями першої черги за законом. Також є заява про прийняття спадщини подана ОСОБА_1, яка може спадкувати за відсутності спадкоємців першої, другої та третьої черг або відмови та неприйняті ними спадщини (а.с. 10).

Відповідачі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 12.08.2014 року отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 (а.с. 76-77).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 17.12.2013 року, яке набуло законної сили 21.05.2014 року, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11-15). Випискою з історії хвороби № 3627 від 18.04.2006 року Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка Ющенка, випискою з історії хвороби № 11453 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка Ющенка, випискою з історії хвороби № 3099 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка Ющенка, ОСОБА_6 встановлено діагноз - компресія L3-L4-L5-S1 корінців зліва, стійкий больовий синдром, парез лівої ноги з порушенням функції ходи, зумовлений поперековим остеохондрозом, килами дисків L3-L4, L4-L5, L5- S1, порушення функції тазових органів (а.с. 16-18).

Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК № 241911 від 23.05.2006 року ОСОБА_6 встановлено 3-ю групу інвалідності загального захворювання та надано висновок про умови та характер праці - протипоказана важка фізична праця (а.с.19).

ОСОБА_6 було призначено пенсію по 3-й групі інвалідності з 23.05.2006 року, яку він отримував до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6, виданим управлінням ПФУ у м. Хмільнику (а.с. 20).

З 15.06.1992 року ОСОБА_6 працював водієм самоскиду в ДП "Хмільницький лісгосп". 03.07.2007 року звільнений з роботи у зв'язку з переходом на пенсію по інвалідності, ст. 38 КЗпПУ, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_6 (а.с. 21).

Довідкою КУ "Хмільницька ЦРЛ" № 1472 встановлено, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ "Хмільницька ЦРЛ" з 10.07.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Діагноз - рак головки підшлункової залози з проростанням стінки 12 палої кишки. Ендокринна інтоксикація, метастази в легені, печінку, легенева недостатність, набряк легень (а.с. 36).

Відповідно до довідки КУ "Хмільницький РМЦ ПМСД" від 04.11.2014 року № 04-01/780, ОСОБА_6 перебував на диспансерному обліку з діагнозом - компресія L3-L4-L5-S1 корінців зліва, стійкий больовий синдром, парез лівої ноги з порушенням функції ходи, зумовлений поперековим остеохондрозом, килами дисків L3-L4, L4-L5, L5- S1, порушення функції тазових органів у вигляді імперативних позовів. 02.07.2012 року захворів, звернувся до лікаря, поставлено діагноз: негоспітальна пневмонія, призначено лікування. З 10.07.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 лікувався в ЦРЛ у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії де і помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За станом здоров'я був здатний до самообслуговування, стороннього догляду не потребував. Ніхто з членів родини не звертався до ЛКК для оформлення догляду за ОСОБА_6 (а.с. 73).

Відповідно до довідки КУ "Хмільницька ЦРЛ" № 01-05-11/1288 від 13.11.2014 року ОСОБА_6 в період часу з 2006 по ІНФОРМАЦІЯ_1 довідка ЛКК про стан його здоров'я та потреби в сторонньому догляді не видавалася (а.с.74).

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Застосування наведеної правової норми вимагає доведення позивачем: 1) факту піклування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 з 23.05.2006 року було встановлено 3-ю групу інвалідності за загальним захворюванням - у зв'язку з хворобою неврологічного характеру, а саме через хворобу викликану компресією L3-L4-L5-S1 корінців зліва, стійкий больовий синдром, парез лівої ноги з порушенням функції ходи, зумовлений поперековим остеохондрозом, килами дисків L3-L4, L4-L5, L5- S1, порушення функції тазових органіву вигляді імперативних позовів, проте це не свідчить про те, що він перебував у безпорадному стані і потребував постійної сторонньої допомоги, догляду чи опіки.

Як вбачається з довідки КУ "Хмільницький РМЦ ПМСД" від 04.11.2014 року № 04-01/780, в 2012 році ОСОБА_6 перебував на диспансерному обліку з раніше встановленим діагнозом і сторонньої допомоги не потребував.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами.

Відповідно до п. 2.3 чинної на час встановлення ОСОБА_6 інвалідності Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України № 183 від 07.04.2004 року, підставою для встановлення 3-ї групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або уродженими дефектами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності, в тому числі працездатності, які потребують соціальної допомоги і соціального захисту. Критеріями встановлення 3-ї групи інвалідності є обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності в помірно вираженому ступені, зокрема: обмеження самообслуговування I ст.; обмеження здатності самостійно пересуватися I ст.; обмеження здатності до трудової діяльності І ст.; обмеження здатності до орієнтації І ст.; обмеження здатності до спілкування І ст.; обмеження здатності контролювати свою поведінку І ст. Помірне вираження обмеження життєдіяльності визначається частковою втратою можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне зниження кваліфікації або зсменшення обсягу трудової діяльності, значне утруднення в набутті професії чи в порацевлаштуванні); значне зменшення (більше ніж на 25%) обсягу трудової діяльності; втрата професії чи значне зниження кваліфікації.

Враховуючи зазначене, а також те, що МСЕК 23.05.2006 року встановлюючи ОСОБА_6 3-ю групу інвалідності надала висновок про умови та характер праці його праці - визначивши протипоказання лише стосовно важкої фізичної праці, ОСОБА_6 не можна вважати особою, що перебувала в безпорадному стані лише в силу функціонального порушення в організмі, зумовленого, в тому числі, встановленим захворюванням. При цьому суд також приймає до уваги довідки надані КУ "Хмільницький РМЦ ПМСД" та КУ "Хмільницька ЦРЛ", відповідно до яких за станом здоров'я ОСОБА_6 був здатний до самообслуговування, стороннього догляду не потребував. Ніхто з членів родини не звертався до ЛКК для оформлення догляду за ОСОБА_6, в період часу з 2006 по ІНФОРМАЦІЯ_1, довідка ЛКК про стан його здоров'я та потреби в сторонньому догляді не видавалася.

Що стосується хвороби від якої помер ОСОБА_6, то ця хвороба є важкою. Про те, як вбачається з матеріалів справи, зокрема медичних документів, довідок, показів свідків, ця хвороба у ОСОБА_6 мала швидкоплинний характер. До того часу як ОСОБА_6 02.07.2012 року звернувся по медичну допомогу до лікаря, ця хвороба у нього протікала у вигляді загальної слабкості та нездужання, з точки зору ОСОБА_6 - викликаної бронхітом. Ця обставина, а також те, що ОСОБА_6 хворий на рак, стало відомо лише після його смерті за результатами його розтину, доводиться поясненнями позивача ОСОБА_1, показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_7 З 10.07.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 лікувався в ЦРЛ у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії де і помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Лише після смерті ОСОБА_6 за результатами його розтину було встановлено діагноз - рак головки підшлункової залози.

Виходячи з цього, доводи та твердження позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_6 був у безпорадному стані також у зв'язку з важкою хворобою - раком головки підшлункової залози та потребував у зв'язку з цим сторонньої допомоги та догляду, є безпідставними.

Також суд приймає до уваги покази свідків ОСОБА_14, ОСОБА_7 щодо того, що ОСОБА_6 вільно без сторонньої допомоги міг пересуватися і сторонньої допомоги не потребував, по його вигляду не можна було зробити висновок, що він був у безпорадному стані та потребував стороннього догляду.

Показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, встановлених судом обставин не спростовують, а свідчать лише про те, що в певні періоди під час загострення хвороби ОСОБА_6, встановленої йому в 2006 році МСЕК, він потребував лікування, у нього були певні труднощі при русі, здійсненні ним певних фізіологічних потреб, викликані загостренням хвороби.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_12 щодо її показань про те, що ОСОБА_6 без сторонньої допомоги не міг ні шагу ступити, так як ці показання суперечать іншим доказам у справі оціненим судом в їх сукупності, а також враховуючи те, що вона є дочкою позивача ОСОБА_1, і відповідно є особою зацікавленою в результатах розгляду та вирішення справи.

Суд зазначає, що факт потреби особи в період хвороби тимчасової сторонньої допомоги, зовсім не означає її безпорадний стан в контексті розуміння вимог ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Перебування особи в медичному закладі не може вважатись безпорадним станом в розумінні ст. 1259 ЦК України, оскільки відповідно до Конституції України, Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я", саме в обов'язки відповідного медичного закладу покладається проведення всіх необхідних заходів на підтримку хворого. Саме по собі тривале проживання позивача ОСОБА_1 однією сім'єю із ОСОБА_6 та здійснення нею сімейних (подружніх) обов'язків із прибирання житла, прання білизни та одягу іншого подружжя, приготування їжі, щоденна допомога один одному та спілкування між собою, тощо, не є підставою в розумінні ч. 2 ст.1259 ЦК України для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 та її представником не доведено, що ОСОБА_6 не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі та піклуванні, що він перебував у безпорадному стані викликаному похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, тобто у такому стані, під час якого він був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби.

Також позивачем ОСОБА_1 не доведено те, що нею здійснювалося матеріальне забезпечення ОСОБА_6, який був пенсіонером та отримував достатню пенсію по інвалідності, а також те, що він взагалі потребував такої матеріальної допомоги. Для доведення цієї обставини, позивачем та її представником не надано жодного належного та допустимого доказу.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 та її представником не доведено наявність визначених ч. 2 ст. 1259 ЦК України підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1259 ЦК, ст.ст. 3, 10, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 213-215, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_1 - спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вергелес В.О.