печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Москаленко К.О.,

при секретарі Дідик М.В., Горбатюк І.А., Козачук К.П., Лисиця О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

24.10.2013 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № KIMOGA0000020П від 10.11.2005 в розмірі 71505,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 10.10.2013 складає 571 332 грн. 06 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.11.2005 між Банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KIMOGA0000020П, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 30 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 10.11.2009. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 10.10.2013 у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 71505,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 10.10.2013 складає 571 332 грн. 06 коп., у тому числі: 26135,85 доларів США-заборгованість за процентами, 45370,04 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку позивач просить стягнути з відповідача.

18.02.2015 відповідач звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до позивача, просить визнати кредитний договір № KIMOGA0000020П від 10.11.2005 недійсним, посилаючись на те, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що суперечать актам цивільного законодавства та є підставою для визнання недійсним кредитного договору. Крім того зазначає, що в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не надав позивачу інформацію про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Як на правові підстави для визнання недійсного правочину, посилається на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримала, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просила позов задовольнити в повному обсязі. У зустрічному позові просила відмовити, у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Одночасно зазначила, що строк позовної давності сплив 10.11.2012, у зв'язку з чим просила застосувати наслідки недійсності та відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні відповідач та її представник категорично заперечили проти задоволення позову. Заперечуючи проти задоволення позову, зазначили про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідача суми заборгованості в розмірі 71505,89 доларів США. Одночасно зазначили, що сума заборгованості за вказаним кредитним договором була погашена в повному обсязі в рахунок реалізованої квартири на підставі виконавчого напису від 29.07.2010. Таким чином вважають відсутніми підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за процентами та пені. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом їх дослідження, приходить до наступного.

Як встановлено судом, 10.11.2005 між Банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №KIMOGA0000020П, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 30 000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 1,51% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору з кінцевим терміном повернення 10.11.2009 включно.(а.с.7-8, 11-13 т.1).

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем, надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США, що не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п.2.2.2, 2.2.4 ч.2.2 ст.2 Договору відповідач, який є позичальником взяв на себе зобов'язання погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, сумах та строки, передбачені п.1.1, 2.33 даного договору.

Як встановлено судом і вказана обставина сторонами не заперечувалась в судовому засіданні, у зв'язку з наявною у відповідача заборгованістю за вказаним кредитним договором, 29.07.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1027, згідно якого в рахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, яка утворилась за період з грудня 2005 року по 25.06.2010 року, а саме: за кредитом в розмірі 30 202,96 доларів США, що еквівалентно 238905,41 грн., за відсотками в розмірі 9 816,59 доларів США, що еквівалентно 77 649 23 грн., за пенею в розмірі 2 115,70 доларів США, що еквівалентно 16 735 грн. 19 коп., що загалом складає 42 135,25 доларів США, що еквівалентно 333 289 грн. 84 коп. було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1.(а.с. 50 т.1)

Згідно протоколу №1-11174 від 03.11.2011 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3, складеного ТОВ «Торговий дім «Укрспецпромлізинг» вищезазначена квартира була реалізована за ціною 469 500 грн. 00 коп., що на 136 210 грн. 16 коп. більше ніж наявна заборгованість. (а.с.52-53) Вказана обставина також не заперечувалась сторонами.

Обґрунтовуючи позов, позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у останньої утворилась заборгованість за процентами та пенею, просить стягнути з відповідача проценти та пеню в загальному розмірі 71505,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 10.10.2013 складає 571 332 грн. 06 коп.

Разом із тим, суд не може погодитись з заявленими вимогами, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, належних та достатніх доказів, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, зокрема, підстави виникнення заборгованості за процентами та пенею, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір пені, залишок суми заборгованості за кредитом, на яку нараховуються проценти та пеня станом на момент реалізації вказаної квартири, тобто на 03.11.2011, період заборгованості за процентами, кількість прострочених днів, період нарахування пені суду не надано.

При цьому судом не приймається до уваги наданий представником позивача розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором як необґрунтований та такий, що здійснений без урахування вищенаведених обставин, які мають істотне значення для встановлення обставин в обґрунтування позову.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № KIMOGA0000020П від 10.11.2005 в розмірі 71505,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 10.10.2013 складає 571 332 грн. 06 коп.

Виходячи з вищевикладеного, позивач не довів порушення своїх оспорюваних прав та інтересів і судом не встановлено протиправність дій відповідача, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Щодо зустрічних позовних вимог, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину в момент його вчинення ЦК України, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доводи відповідача та її представника про недотримання при укладенні оспорюваного Договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не приймаються судом як безпідставні, оскільки базуються на суб'єктивному тлумаченні умов кредитного договору та вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається зі змісту вищезазначеного кредитного договору ОСОБА_1 було поінформовано про всі його істотні умови, спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів тощо, що підтверджується підписом відповідача на договорі, й відповідач ОСОБА_1 засвідчила, що зміст умов кредитування їй зрозумілий.

За таких обставин, власні дії відповідача, що виразилися у підписанні кредитного договору та здійсненні напису щодо ознайомлення з його умовами і відсутністю претензій, являється підтвердженням ознайомлення відповідача зі змістом укладеної нею кредитного договору та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цим кредитним договором. Виходячи з цього, відповідач не заперечує вільного волевиявлення та її вільної згоди щодо всіх умов даного договору на момент його укладення та протягом його виконання.

Таким чином, при підписанні договору всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства.

З огляду на викладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість зустрічних позовних вимог, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 4, 6, 203, 215, 525, 526, 527, 530, 627, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 212, 213, 215, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" про визнання правочину недійним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко