Провадження № 2/750/213/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

при секретарі Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Миколаєнка Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги,-

в с т а н о в и в :

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить встановити факт його проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю більше 5 років, а саме: з 10 квітня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Також позивач просить визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Обгрунтував позивач свій позов тим, що з квітня 2009 року він проживав з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_4 відносилася до нього як до свого сина, оскільки власних дітей у неї та інших родичів не було. Вони мешкали разом однією сім'єю, вели спільне господарство та допомагали один одному. У ОСОБА_4 рідних нікого не було і вона мала намір заповісти позивачу свою квартиру і все інше майно, яке належало їй на день смерті. Для цього вона неодноразово запрошувала нотаріуса і заповіт вже був виготовлений, але ОСОБА_4 не встигла його підписати, оскільки раптово ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла, а тому позивачу необхідно встановити факт проживання однією сім'єю більше 5 років для прийняття спадщини.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів проживання із спадкодавцем не менш як п'ять років, адже відповідно до інформації лікарні №4 Чернігівської міської ради мати позивача ОСОБА_5, з якою він зареєстрований в квартирі за однією адресою, потребувала стороннього догляду за станом здоров'я і позивач з 2008 року систематично отримував компенсацію по догляду за матір'ю і проживав разом з нею.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 4).

На час своєї смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 13 червня 2014 року, затвердженим Комунальним підприємством "Новозаводське" Чернігівської міської ради. В цьому акті зазначено, що разом з ОСОБА_4 в спірній квартирі з квітня 2009 року до дня її смерті проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_1 і вели з нею спільне господарство (а/с 15).

Своїм листом від 26.09.2014 року за №1133 начальник КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради з приводу складання акту від 13.06.2014 року роз'яснив, що акт складений на підставі слів сусідів, а дільницею з обслуговування житлового фонду №2 була лише засвідчена справжність їх підписів. Щодо змісту самого акту, в КП "Новозаводське" відсутні будь - які відомості з приводу обставин, викладених в акті. Також в даному листі зазначено, що відповідно до відомостей, наданих працівниками, які надають послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована та проживала в квартиріНОМЕР_1 одна (а.с.68)

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06.11.2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_11 до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги (а.с.69-72)

З вказаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_1 зверталися до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 у період з 10.04.2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, проте ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.06.2014 року їх заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених ч.6 ст. 235 ЦПК України.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що з квітня 2009 року він проживав з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, вели спільне господарство та допомагали один одному. У ОСОБА_4 рідних не було і вона мала намір заповісти позивачу свою квартиру і все інше майно, яке належало їй на день смерті. Для цього вона неодноразово запрошувала нотаріуса і заповіт вже був виготовлений, але не встигла його підписати, оскільки раптово ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили, що ОСОБА_1 проживав однією сім'єю з ОСОБА_4 більше п'яти років, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. Крім того, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначила, що вона також проживала зі спадкодавцем однією сім'єю, проте рішенням суду їй відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги.

Позивач звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, але отримав листа, в якому зазначено, що позивач не надав документального підтвердження факту спільного проживання однією сім'єю з померлою ОСОБА_14 не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому не можна визнати його спадкоємцем померлої ОСОБА_4 та завести спадкову справу на підставі поданої заяви (а/с 6).

В судовому засіданні також встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 з 26.07.1987 року зареєстровано в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.60)

Як пояснив в судовому засіданні позивач, він є співвласником даної квартири разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, адже вони приватизували квартиру.

В листі лікарні №4 Чернігівської міської ради від 16.12.2014 року №01-03/868-04 зазначено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_2. Сімейний лікар наглядає їх вдома (а.с.97)

Крім того, з інформації лікарні №4 Чернігівської міської ради від 05.01.2015 року №01-03/01-05 вбачається, що ОСОБА_5, яка мешкає в АДРЕСА_2 з 2008 року по 2015 рік отримувала довідки, видані лікарською консультативною комісією про потребу стороннього догляду за станом здоров'я для Управління праці та соціального захисту населення (а.с.94).

З листа Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 23.12.2014 року №11137/03 вбачається, що догляд за матір'ю ОСОБА_5 здійснює її син ОСОБА_1, у зв'язку з чим починаючи з 28.08.2008 року по 12.01.2015 року йому призначалася й виплачувалася компенсація відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №558 "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги" (а.с.92).

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Наданими позивачем до матеріалів справи доказами та показами свідків не підтверджується факт спільного проживання та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обовязків між позивачем та спадкодавцем.

Навіть з наданих позивачем в якості доказів листів матері покійної ОСОБА_4 вбачається, що своїй доньці та зятю ОСОБА_15 листи направлялися за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44, 98, 100), а листи, адресовані ОСОБА_1 надсилалися йому за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.46, 52)

Таким чином, оцінюючі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту його проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: