Справа № 459/1306/14 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/1286/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю представника ПАТ шахти "Надія" - Шпака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ДП "Львіввугілля", ПАТ шахти "Надія" про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_3 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ шахти "Надія" в користь ОСОБА_3 9 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП "Львіввугілля" 44 грн. 30 коп., з ПАТ шахти "Надія" 199 грн. 30 коп. в користь держави судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт не погоджується з розміром моральної шкоди. Посилається на те, що працював в шкідливих умовах праці і в зв"язку з цим в нього погіршився стан здоров"я, він не може працевлаштуватися, захворювання та трудове каліцтво призвело до вимушених змін в його житті та втрати нормальних життєвих зв"язків, що спричинило моральні та душевні страждання. Стверджує, що втратив 65 % професійної працездатності. Вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 30000 грн. Просить рішення суду змінити та стягнути в його користь в ДП "Львівуугілля" 10 000 грн. моральної шкоди, а з ПАТ шахти "Надія" - 20 000 грн..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ шахти "Надія" - Шпака В.М. про заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити у зв"язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому законність і обґрунтованість рішення перевіряється в межах оскарження розміру відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З 29.05.1978 року позивач працював у різних відокремлених підрозділах на підземних роботах ДП "Львіввугілля", що стверджується відповідними записами в трудовій книжці. (а.с. 8-9)

Згідно з наказом від 31.05.2000 року позивач звільнений з роботи за станом здоров"я на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 5.05.1995 року позивач травмував руку.

Відповідно до актів розслідування хронічного захворювання від 26.04.2006 року та 6.02.2012 року було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці позивача.

Довідкою МСЕК від 1 червня 2006 року позивачу вперше встановлено 45 % втрати професійної працездатності та безтерміново встановлено 3 групу інвалідності.

Згідно з довідкою МСЕК від 11.06.2009 року позивачу встановлено 55 % втрати професійної працездатності безтерміново, з них 10 % по трудовому каліцтву від 5.05.1995 року вперше.

Відповідно до довідки від 18.04.2012 року МСЕК позивачу безтерміново встановлено 65 % працездатності.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано визначив розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 2000 грн. з ДП "Львіввугілля", та в сумі 9000 грн. - з ПАТ "Шахти "Надія".

Висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та дослідженим доказам, які знаходяться в матеріалах справи: актам розслідування професійного хронічного захворювання, довідкам МСЕК, виписці-епікризі, витягу з медичної картки.

Колегією не береться до уваги твердження апелянта про недостатній розмір моральної шкоди, яку суд першої інстанції стягнув в його користь, у зв"язку з наступним.

Відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний характер.

А відтак, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки такий відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.