Справа № 133/628/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.09.2015 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого - судді Сороки Д.В.

при секретарі Назарчук А.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Просить виселити ОСОБА_2 з квартири № 19 у будинку №2 , що розташований по провулку Сокілецькому у м. Козятині Вінницької області без надання іншого житлового приміщення.

Свої вимоги вона мотивує тим , що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу,ОСОБА_3, 24 травня 2003 року за реєстром № 920. 23 серпня 2003 року Козятинським районним структурним підрозділом КП « Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентарізації» було здійснено державну реєстрацію вказаної квартири на праві власності за реєстраційним номером 37451710. На час придбання квартири вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з гр.ОСОБА_4. З її дозволу в зазначену квартиру у 2004 році вселились та були у ній зареєстровані діти ОСОБА_4 : ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

У 2008 році вона та ОСОБА_4 перейшли проживати в будинок її баби за адресою: вул. Матросова, 20 у м. Козятині, а відповідач та його брат залишились проживати в спірній квартирі.

31 травня 2011 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після його смерті вона повернулась для подальшого проживання у свою квартиру. Проте, проживати у ній вона не може. ОСОБА_2 робить неможливим проживання з ним в одній квартирі, оскільки систематично порушує правила співжиття: нищить належне їй майно, протягом тривалого часу між нами існують неприязні стосунки, постійно виникають конфліктні ситуації. Відповідач неодноразово застосовував відносно неї та членів її сімї(матері, дочки) насильство, заподіюючи тілесні ушкодження.

Так, 23 січня 2012 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області по справі № 1-386/2011, № 1/209/76/12 було прийнято постанову, якою ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст.296 ч.1 КК України у звязку з закінченням строків давності. Хоча, як убачається з постанови, в ході судового розгляду була фактично встановлена вина ОСОБА_2: «продовжуючи свої хуліганські дії , ОСОБА_2 умисно, за допомогою ножа, порізав на шматки шубу з натурального хутра вартістю 5000 грн., що належить мені, ОСОБА_1В.».

21 липня 2012 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2, з резолютивної частини якої убачається, що з ОСОБА_2 було проведено профілактичну роботу.

Відповідно до довідки № 1459 від 10.02.2015 року, виданої Козятинським РВ, ОСОБА_2 винесено офіційне попередження про недопущення протиправних дій відносно неї. Згідно висновку про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 02.02.2015 року визнано, що факти, повідомлені , повністю знайшли своє підтвердження.

Із висновку про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 20.02.2015 року убачається, що факти, викладені нею в заяві про вчинення злочину, повністю знайшли своє підтвердження.

Однак, незважаючи на притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, на попередження про недопущення протиправних дій, відповідач продовжує порушувати її право як власника квартири на належне володіння та користування нею, проживання у ній, вчиняючи насильство відносно неї.

Крім того, ОСОБА_2 не бере участі в утриманні квартири, комунальні послуги не оплочує, хоча і постійно проживає у ній.

17 лютого 2015 року комісією у складі заступника начальника управління житлово-комунального господарства Козятинської міської ради, головного спеціаліста відділу міського господарства, головного спеціаліста управління архітектури та містобудування Козятинської міської ради, техніка КП «Відродження», дільничого інспектора було складено акт щодо технічного, санітарного стану квартири АДРЕСА_2. Із нього убачається, що квартира перебуває у непридатному для проживання стані, потребує ремонту, опалення та світло відсутні. Як зазначено в акті, з боку мешканців сусідніх квартир надходять чисельні скарги на те, що антісанітарний стан квартири ставить під загрозу співжиття мешканців сусідніх квартир.

Згідно ст.157 ЖК України членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Ч.1 ст.116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання чи громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Протягом багатьох років вона, ОСОБА_1 , єдиний власник спірної квартири, позбавлена можливості володіти та користуватись нею. Через неправомірну поведінку відповідача(погрози, улаштування скандалів та бійок, відмови привести квартиру у придатний для проживання стан) вона змушена проживати за іншою адресою в будинку своєї бабусі, а комунальні послуги оплочувати по АДРЕСА_3.

Отже, відповідач ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття, створюючи для неї неможливі умови проживання у належній їй на праві власності квартирі. У звязку із зазначеним вона неодноразово була змушена звертатись до органів внутрішніх справ. За результатами проведених перевірок ОСОБА_2 неодноразово виносились офіційні застереження щодо недопущення в подальшому неправомірної поведінки по відношенню до неї , а також проводились профілактичні бесіди.

Не дивлячись на численні попередження ОСОБА_2 про неприпустимість протиправної поведінки по відношенню до неї та членів моєї сімї з приводу користування спірною квартирою, відповідач продовжує свою протиправну поведінку.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримамала та пояснила , що позбавлена можливості володіти та користуватись власною квартирою через неправомірну поведінку відповідача, а саме: погрози, улаштування скандалів та бійок, відмови привести квартиру у придатний для проживання стан. ОСОБА_2 в квартирі не прибирає та нічого там не робить, не сплачує комунальні послуги, ніяких коштів для підтримання квартири в доброму стані не надає. Сусіди скаржаться на нього, адже, там постійно лунає музика та нецензурна лексика. ОСОБА_2 неодноразово наносив їй тілесні ушкодженя . На теперішній час змушена проживати за іншою адресою в будинку своєї бабусі, а комунальні послуги сплачувати по АДРЕСА_3. Просить позов задоволити та виселити ОСОБА_2 з її квартири .

Представник позивачки - ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила , що ОСОБА_2 під час проживання в квартирі ОСОБА_1 вів антисоціальний спосіб життя : постійно , перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, нищив речі , наносив тілесні ушкодження власниці квартири , чим фактично змусив ОСОБА_1 залишити спірну квартиру і перебратись у квартиру своєї бабусі, у якій відсутні елементарні санітарні умови.

Просить позов задоволити та виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4 без надання іншого приміщення з підстав передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та зазначив , що ніяких перешкод ОСОБА_1 в користуванні житлом він не чинить, позивачка приходить в квартиру коли захоче. Були випадки , коли він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 , спалив її речі, але вона його сама на бійки провокує . В спірній квартирі ОСОБА_1 не проживає , тому що працює в Польщі та знаходиться там вісім місяців в рік . Просить в задоволені позову відмовити та залишити його проживати у квартирі, де він приписаний , оскільки в нього немає іншого помешкання . Вважає , що вони з ОСОБА_7 можуть спільно проживати в спірній квартирі, де він може зайняти окрему кімнату.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнав, та зазначив , що позовні вимоги є безпідставними , в зв»язку з недоведенням та відсутністю обставин , які передбачені ст. 116 ЖК України. Ч.1 ст.116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання чи громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норми статті 116 ЖК України необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Оскільки ОСОБА_9 не проживає в спірній квартирі , тому та умова , що відповідач систематично порушує правила співжиття в квартирі АДРЕСА_5.

Що стосується попередження , то є лише один протокол офіційного попередження про недопущення протиправних дій , після винесення якого ОСОБА_2 вчинення таких дій по відношенню до ОСОБА_1 не дозволяє.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила , що ОСОБА_2 неодноразово бив ОСОБА_1В, самовільно змінив замки у вхідних дверях квартири АДРЕСА_4 , чим перешкоджав її проживанню у цій квартирі. Проживати у своїй квартирі ОСОБА_1 не може через поведінку відповідача .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що неодноразово через поведінку ОСОБА_2 вони змушені були тікати з спірної квартири . Позивач погрожував їм вбивством, приходив в будинок по вул. Матросова, де вони з мамою нині проживають, і бив вікна , спірну квартиру привів у непридатний для проживання стан. У добровільному порядку з ОСОБА_2 нічого неможливо вирішити.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що їй стало відомо , що ОСОБА_1 хоче виселети ОСОБА_2 з квартири , де він проживає з дитинства. Чому так сталось, вона не знає. Раніше сім»я дружно жила. Про протиправні дії ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 їй не відомо.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив , що ОСОБА_1 інколи навідувалась до спірної квартири. ОСОБА_13 та ОСОБА_2 постійно виникають суперечки з приводу квартири. Йому відомо, що ОСОБА_1 не має бажання жити в даній квартирі, тому що хоче придбати нове помешкання.

Вислухавши пояснення сторін , їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позов необхідно задовільнити .

Так, судом встановлено , що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_6 . Вказана квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу , ОСОБА_3 , 24 травня 2003 року, за реєстром № 920 ( а.с. 8). 23 серпня 2003 року Козятинським районним структурним підрозділом КП « Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентарізації» було здійснено державну реєстрацію вказаної квартири на праві власності за реєстраційним номером 37451710 ( а.с. 9) . На час придбання квартири позивачка проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з гр.ОСОБА_4. З її дозволу в зазначену квартиру у 2004 році вселились та були у ній зареєстровані діти ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ( а.с. 11-12).

31 травня 2011 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.10).

Судом встановлено , що після смерті батька відповідача проживання сторін у спірній квартирі разом неможливо, оскільки відповідач систематично порушує правила співжиття: нищить належне позивачці майно, протягом тривалого часу між ними існують неприязні стосунки, постійно виникають конфліктні ситуації. Відповідач неодноразово застосовував відносно позивачки насильство, заподіюючи тілесні ушкодження.

Відповідач, ОСОБА_2, систематично порушує правила співжиття, створюючи для позивачки неможливі умови проживання у належній їй на праві власності квартирі. У звязку із зазначеним позивачка неодноразово була змушена звертатись до органів внутрішніх справ. За результатами проведених перевірок ОСОБА_2 виносились офіційні застереження щодо недопущення в подальшому неправомірної поведінки по відношенню до позивачки, а також проводились профілактичні беседи ( а.с. 15).

Однак, незважаючи на притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, на попередження про недопущення протиправних дій (а.с.15), відповідач продовжував порушувати право позивачки , як власника квартири на належне володіння та користування квартирою, проживання у ній, вчиняючи насильство відносно позивачки (а.с.17,18).

Дані обставини були підтверджені у судовому засіданн також показами свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , а також і показами самого відповідача, який фактично не заперечував своєї антигромадської поведінки, а саме : погоджувався з тим , що він нищив меблі, телевізор, порізав на шматки шубу позивачки, наносив позивачці тілесні ушкодження . Нанесення тілесних ушкоджень позивачці відповідачем підтверджується також актом судово-медичного дослідження № 245 (а.с.18). Відповідач визнає , що справа про його обвинувачення у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 була судом закрита на підставі заяви ОСОБА_1 , яка сподівалась таким чином урегулювати зазначений спір .

Крім того, ОСОБА_2 не надав суду доказів , що він бере участі в утриманні квартири, сплачує комунальні послуги .

17 лютого 2015 року комісією у складі заступника начальника управління житлово-комунального господарства Козятинської міської ради, головного спеціаліста відділу міського господарства, головного спеціаліста управління архітектури та містобудування Козятинської міської ради, техніка КП «Відродження», дільничого інспектора було складено акт щодо технічного, санітарного стану квартири АДРЕСА_2 ( а.с. 20). Із цього убачається, що квартира перебуває у непридатному для проживання стані, потребує ремонту, опалення та світло відсутні. Як зазначено в акті, з боку мешканців сусідніх квартир надходять чисельні скарги на те, що антісанітарний стан квартири ставить під загрозу співжиття мешканців сусідніх квартир.

Позивачка - єдиний власник спірної квартири позбавлена можливості володіти та користуватись нею. Через неправомірну поведінку відповідача (погрози, улаштування скандалів та бійок, відмови привести квартиру у придатний для проживання стан) позивачка змушена проживати за іншою адресою в будинку своєї бабусі по вул. Матросова, 20 ( а.с.24) , а комунальні послуги сплачувати по АДРЕСА_3 ( 21-23).

Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником.

Згідно ст.157 ЖК України членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Ч.1 ст.116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання чи громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №_2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ч.1 ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні. Якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходів громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача( незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Таким чином, у судовому засіданні доведено , що відповідач систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для проживання разом з ним ОСОБА_1 в одній квартирі, враховуючи те, що раніше вжиті заходу попередження органів внутрішніх справ , рішення судів не дали позитивних результатів .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 116, 157 ЖК України, ст. ст. 321,383, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Виселити ОСОБА_2 з квартири №19 у будинку № 2 , що розташований по провулку Сокілецькому у м. Козятині Вінницької обласаті без надання іншого житлового приміщення .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії повного рішення суду .

Суддя : підпис

Зоригіналом вірно :

Суддя

Секретар

Дата документу 24.09.2015 року