Справа № 680/778/15-ц
№ 2/680/440/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2015 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд в складі :

головуючої судді Шуригіної О.В.,

при секретарі - Фурман Г.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нова Ушиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим в селищі Нова Ушиця по вулиці Вишневій, 11/2, Хмельницької області.

Позов мотивує тим, що він є власником ? частини даного житлового будинку, в якому зареєстрований та проживав до 2009 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який змінив місце проживання і на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю сімєю. З часу переїзду відповідач без поважних причин жодного разу не приїжджав до місця реєстрації та не брав участі в утриманні будинку, протягом останнього року будинком не користується.

Зазначає, що з реєстрації відповідач у добровільному порядку знятися не бажає, чим порушує права позивача як власника, оскільки утруднює отримання субсидії на сплату комунальних послуг.

Позивач та його представник, посилаючись на ст.ст.319,383,391,405 ЦК України, ст.71,72,107 Житлового Кодексу України, ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримали. Позивач, крім того, додав, що він не допустить, щоб відповідач користувався будинком, в ремонт якого він вклав власні кошти, а в разі намагання вселитись, вчинить його підпал.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, в заперечення зазначив, що не проживає в будинку з поважної причини, оскільки з часу розгляду аналогічного позову ОСОБА_1 судами першої та апеляційної інстанцій, обставини не змінились, вони перебувають у вкрай неприязних стосунках, позивач категорично не бажає, щоб він проживав в будинку, тому, побоюючись передбачуваної поведінки з його сторони, він не провокує нової конфліктної ситуації. В даний час вимушено проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 у будинку дядька, а в с.Слобідка, по вул. Карбишева,2 як зазначив позивач, він не проживає.

Третя особа ОСОБА_4, яка залучена до участі в справі за ініціативою суду, позов не визнала, мотивуючи тим, що будинок, в якому проживає позивач, є спільною сумісною власністю її та позивача, оскільки придбаний в шлюбі, та з часу його придбання в 1981 році проживали у ньому з дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_3 З 2009 року вона здійснює догляд за хворим братом, тому проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 у його будинку, відповідач також живе у дядька, оскільки немає іншого житла. У будинку в селищі Нова Ушиця по вулиці Вишневій, 11/2 відповідач не проживає з поважної причини, оскільки позивач його не допускає. Зазначила, що вона також має право користуватися та розпоряджатися спільною сумісною власністю, реєстрація відповідача їй не створює ніяких перешкод і не порушує її право власності.

Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного.

При вирішенні справи суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен визначити зміст позовних вимог, предмет позову та його підставу з метою зясування наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, виявлення заінтересованих осіб у справі, правильного застосування матеріальної норми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права, а також для визначення й дослідження кола питань і заходів, необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 рудня 1979 року по 24 березня 2003 року. В період проживання в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 позивач та ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 04 червня 1981 року купили житловий будинок по вул. 140-річчя Жовтня,11 в смт. Нова Ушиця, в договорі частки покупців не визначені.

Згідно даних технічного паспорту на будівлі особистої власності, який виготовлений 07.07.2006 року БТІ Новоушицького району, ОСОБА_1 належить ? частина будинку в смт.Нова Ушиця по вул. Вишневій,11/2.

Згідно даних інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно - відомості про власника будинку в смт.Нова Ушиця вул. Вишнева,11/2 відсутні.

Разом з тим, згідно даних Новоушицького РС УДМС України в Хмельницькій області відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, як і сам позивач згідно паспортних даних зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6, що в смт.Нова Ушиця.

Зазначене також підтверджується і довідкою Новоушицької селищної ради № 2075 від 23 липня 2015 року про те , що ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані саме по вул. Вишневій,11, а не Вишневій, 11/2.

Із акту обстеження на предмет проживання від 28 липня 2015 року, проведеного комісією в складі депутата селищної ради ОСОБА_7 сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, за адресою смт. Нова Ушиця вул. Вишнева, 11, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрпований і проживає за вказаною адресою, також зареєстрований але не проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Ставчанської сільської ради від 06 листопада 2015 року №495 ОСОБА_3 не зареєстрований і не проживає за адресою - вул. Карбишева, 2, с. Слобідка Новоушицького району Хмельницької області.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб і сімю майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень, передбачених ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( ст.11 ЦПК).

Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись з даним позовом, позивач зазначав, що відповідач зареєстрований, але не проживає без поважних причин у його будинку з 2009 року та протягом останнього року.

Проте, рішенням Новоушицького районного суду від 29 січня 2015 року, яке набрало законної сили 18 березня 2015 року, позивачу у задоволенні вимоги щодо визнання відповідача втратившим право користування будинком за адресою смт.Нова Ушиця вул. Вишнева,11/2 за період з 2009 року по день прийняття рішення відмовлено, відтак не може бути предметом розгляду у даній справі.

Щодо посилання на відсутність відповідача у житлі без поважних причин понад один рік, то як в позовній заяві, так і в судовому засіданні позивач не конкретизував дату відліку річного строку, відсутня дата і в акті обстеження на предмет проживання від 28 липня 2015 року.

Не заслуговують на увагу і твердження позивача щодо відсутності поважних причин непроживання відповідача у його будинку, оскільки його відверті заяви та погрози в судовому засіданні свідчать про те, що саме він створює відповідачу перешкоди у користуванні житлом.

Отже, зважаючи також на те, що у договорі купівлі-продажу будинку, технічному паспорті на будівлі особистої власності, даних про місце реєстрації як позивача так і відповідача, вбачаються суттєві протиріччя щодо адреси будинку, яким володіє позивач, та адрес реєстрації сторін; відсутня згода між спільними сумісними власниками будинку щодо порядку користування ним, суд дійшов до висновку, що позивачем не наведено конкретних підстав та не надано доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 58,59 ЦПК України, щодо їх належності та допустимості для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 8, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.3,15, 88, 174, 118,119,120, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_10