Справа № 433/1234/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі - Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с.м.т. Троїцьке матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 листопада 2013 року № 433/1239/13-ц та виконавчого листа, виданого Троїцьким районним судом Луганської області 08 листопада 2013 року на підставі вищезазначеного рішення суду, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів заробітку позивача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону, починаючи з 29 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на час винесення рішення суду донька мешкала разом з матір'ю, проте на теперішній час дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні з лютого 2015 року, відповідачка участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, на які витрачає всі кошти, в тому числі і аліменти. Позивач просить суд припинити стягнення аліментів, відповідний виконавчий лист з моменту набрання рішенням законної сили визнати таким, що не підлягає виконанню.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно довідки виконавчого комітету Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області № 404 від 02 червня 2015 року до складу сім'ї позивача входить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), остання прописана за місцем мешкання позивача, що підтверджується домовою книгою (а.с.10-12).

Згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області № 433/1239/13-ц від 08 листопада 2013 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів заробітку позивача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону, починаючи з 29 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). На підставі вказаного рішення суду було видано відповідний виконавчий лист (а.с.15).

Розпорядженням голови Троїцької районної державної адміністрації Луганської області № 88 від 13 травня 2015 року місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом з батьком за фактичним місцем проживання дитини, позивачу забезпечено систематичне спілкування з його дитиною (а.с.14).

При цьому, відповідачкою до суду надано довідку виконавчого комітету Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 252 від 24 червня 2015 року про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає саме разом з відповідачкою в АДРЕСА_1.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Тобто, аліменти на дитину підлягають сплаті тому з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу положень ст.ст. 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

При цьому, відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України.

Позивачем до суду не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених у позові обставин, що відповідачка веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, на які витрачає всі кошти від аліментів. Також позивачем не доведено, що на даний час відповідачка не потребує аліментів на утримання дитини, а обов'язок позивача по сплаті аліментів визначений нормами чинного законодавства, останній зобов'язаний піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Крім того, відповідачкою було надано довідку, згідно якої дитина на даний час мешкає саме разом із нею.

Таким чином з підстав, викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено та не підтверджено доказами заявлені позовні вимоги. З огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60,61 88, 213- 215, 223 ЦПК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ст.ст. 141, 150, 179-181 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя