У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Т.Л.,
Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування, за касаційними скаргами Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - ТДВ «СТДВ «Глобус») про стягнення страхового відшкодування, пені та штрафних санкцій. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 27 грудня 2012 року близько 13 год. 20 хв. на дорозі М-06 Київ-Чоп, 586 км + 70 м сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAF FT95XF, державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Фаворит-М», під керуванням ОСОБА_8, та автомобіля Daewoo-Sens, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Daewoo-Sens, державний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Розмір завданих збитків ОСОБА_6 за пошкоджений транспортний засіб склав 30 550 грн. Позивач просив з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути на його користь з ТОВ «СТДВ «Глобус» страхове відшкодування в розмірі 28 032,11 грн, пеню в розмірі 5 708,34 грн, 3% річних в розмірі 959,29 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СТДВ «Глобус» на користь ОСОБА_6 16 962,17 грн страхового відшкодування, 4 779,71 грн пені за невиплату страхового відшкодування, 959,29 грн 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТДВ «СТДВ «Глобус» просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції, шляхом зменшення розміру страхового відшкодування до 14 135,14 грн та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та 3% річних, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТДВ «СТДВ «Глобус» підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 - відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності позовних вимог, при цьому взявши до уваги розрахунок збитків завданих майну позивача відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4812 від 17 грудня 2014 року за виключенням суми франшизи. Крім того, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в зв'язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування на користь позивача підлягає також до стягнення пеня та 3% річних.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1318968 від 18 грудня 2012 року відповідальність ТОВ «Фаворит М» застрахована ТДВ «СТДВ «Глобус». Забезпечений транспортний засіб DAF FT95XF, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 40).

27 грудня 2012 року близько 13 год. 20 хв. на дорозі М-06 Київ-Чоп, 586 км + 70 м сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAF FT95XF, державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Фаворит-М», під керуванням ОСОБА_8, та автомобіля Daewoo-Sens, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2013 року адміністративну справу відносно ОСОБА_8 за ст. 124 КпАП України провадженням закрито на підставі ст. 38 КпАП України. Зі змісту постанови вбачається, що в діях ОСОБА_9 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. (а.с.37 зворот).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4812, складеного судовим експертом ОСОБА_10, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Daewoo-Sens, державний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП 27 грудня 2012 року становить 17 472,17 грн (а.с.105-122).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За приписами п. 33-1.1 ст. 33 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

На підставі письмового запиту страховика або МТСБУ відповідний підрозділ МВС України зобов'язаний надати йому довідку про дорожньо-транспортну пригоду, форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством внутрішніх справ України; заклад охорони здоров'я - довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров'я України, відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати; медико-соціальна експертна комісія - документи, що підтверджують ступінь втрати професійної чи загальної працездатності потерпілого; суди та правоохоронні органи - копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розміру заподіяної та відшкодованої шкоди (п. 33-1.2 ст. 33-1 Закону).

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із роз'яснень, викладених у п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року (далі - Постанова), при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України).

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Заперечуючи проти позову ТДВ «СТДВ «Глобус» посилалось на Акт розрахунку матеріальної шкоди № 1054/13 від 10 вересня 2013 року, відповідно до якого матеріальна шкода об'єкта розрахунку автомобіля Daewoo-Sens, державний номер НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу, без урахування ПДВ складає 13 695,20 грн, з урахуванням ПДВ - 16 434,24 грн (а.с. 36-39, 44-52).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, зокрема, наявності підстав для стягнення з відповідача розміру страхового відшкодування, залишив поза увагою положення абзацу 1 п. 36.2 ст. 36 Закону, яким передбачено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Водночас, судом першої інстанції не перевірено чи здійснена позивачем оплата вартості відновленого ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону, оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку.

Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування не з'ясував наявність вини останнього у такій несвоєчасній виплаті, не перевірив чи було надано позивачем страховику пакет всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (ст. 35 Закону), на кого зі сторін правовідносин покладено обов'язок надання/витребування документів з приводу обставин та осіб причетних до скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідно до положень ст. 33-1 Закону.

Вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12). Проте, рішення суду першої інстанції в цій частині також підлягає скасуванню, оскільки розмір 3% річних та інфляційних витрат залежить від розміру страхового відшкодування.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук