У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики та боргової розписки,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 07 квітня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 209 974 грн 67 коп. зі строком повернення до 14 квітня 2015 року. Проте у встановлений договором строк ОСОБА_2 борг не повернув. З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 209 974 грн 67 коп.

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ФОП ОСОБА_3, обґрунтовуючи його тим, що фактично грошові кошти не отримував, підписав оскаржуваний договір всупереч своєї волі внаслідок застосування до нього психологічного тиску у вигляді погроз фізичної розправи. Відповідач просив відповідно до положень ст. 231 ЦК України визнати недійсним договір позики та боргову розписку від 07 квітня 2015 року

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2015 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним укладений між ФОП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договір позики грошей від 07 квітня 2015 року, у задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2015 року скасовано у частині відмови у задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 та у частині задоволення вимог зустрічного позову про визнання недійсним договору позики, ухвалено нове рішення, яким позов ФОП ОСОБА_3 задоволено. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 209 974 грн 67 коп. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Так, задовольняючи позов ФОП ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_01_28/pravo1/T041618.html?pravo=1>), обґрунтовано виходив із того, що між сторонами дійсно було укладено договір позики, на виконання якого ФОП ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти. Також суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, оскільки ОСОБА_2 не доведено відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України застосування до нього психічного тиску з боку позивача у розумінні ст. 231 ЦК України.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення і доданих до нього матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики та боргової розписки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова