Справа № 314/145/15-ц
Провадження № 2/314/213/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 20 серпня 2015 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП Антонова ОСОБА_2 В?ячеславовича про стягнення орендної плати, пені, та відшкодування моральної шкоди, та зустрічним позовом ПП Антонова ОСОБА_2 В?ячеславовича до ОСОБА_1 про стягнення зайво отриманих коштів,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП ОСОБА_2, в якому вимагала стягнути з відповідача недоплачену їй орендну плату за договором оренди земельної ділянки у розмірі 4000 гривень, пеню у розмірі 1180,08 гривень, а також грошову суму у розмірі 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 20.08.2015 року цю позовну заяву залишено без розгляду за відповідною заявою позивачки.

Під час судового розгляду справи відповідач ПП ОСОБА_2 пред'явив до суду зустрічний позов, який уточнив під час судового розгляду справи, в якому вимагав стягнути з позивачки грошову суму у розмірі 796 гривень, що була зайво отримана нею за договором оренди земельної ділянки.

Як зазначив відповідач у зустрічній позовній заяві, згідно договору оренди земельної ділянки від 07.08.2004 року позивачці була передбачена сплата орендної плати, розмір якої, згідно п.4.1 договору, складав 1070 гривень; орендна плата мала сплачуватися в натуральній формі сільськогосподарською продукцією або іншими послугами в межах загальної суми орендної плати. Проте, за твердженням відповідача, протягом дії договору оренди земельної ділянки орендодавець отримала орендну плату у розмірі, що перевищує вказану фіксовану суму, цей розмір складає 796 гривень, яку відповідач й вимагає стягнути з первісної позивачки.

У судове засідання сторони не з'явилися, про дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином; відповідач, який подав зустрічний позов, просить розглядати позов за своєї відсутності.

Суд, дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позову не знаходить.

Так, 07.08.2004 року сторони уклали між собою договір оренди земельної ділянки (а.с.3-4), згідно якого ОСОБА_1 надала в оренду ПП ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 10 років. Зазначений договір пройшов державну реєстрацію 25.09.2004 року.

Згідно п.4.1 зазначеного договору, орендна плата мала сплачуватися в натуральній формі на суму 1070 гривень згідно з номенклатурою, а також у відробітковій формі. Відповідно до погодженої номенклатури, яка є додатком до договору (а.с.5), сільськогосподарська продукція та інші послуги надаються в межах загальної суми орендної плати. Зазначена номенклатура встановила такі види продукції: ячмінь 1500 кг; пшениця 500 кг; соняшник 150 кг. Між тим, з поданих відомостей вбачається, що орендодавцю протягом 2010-2012 рр. замість ячменя надавалася пшениця, у 2012 році додатково також були сплачені гроші у розмірі 450 гривень, у 2013 році видано 2000 кг пшениці та 150 кг соняшника, у 2014 році 2000 кг ячменя, у зв'язку з чим й сформувалася різниця у вартості орендної плати; ці факти підтверджуються відповідними відомостями на видачу продукції (а.с.23-29).

Разом з цим, відповідно до пп.4.4, 4.5 договору, орендна плата у грошовій формі вноситься орендарем на користь орендодавця шляхом готівкового розрахунку згідно відомості, а передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними відомостями та підписуються сторонами. Крім того, згідно п.4.6 договору, передбачена можливість перегляду орендної плати за згодою сторін згідно діючого законодавства України.

Надані суду письмові відомості щодо внесення/отримання орендної плати свідчать про те, що сторони договору у передбаченій цим договором формі в момент розрахунку дійшли згоди щодо форми та розміру орендної плати, а також щодо можливості її зміни відповідно до п.4.6 договору. Слід врахувати, що виходячи з поданих доказів, ініціатором такого перегляду орендної плати був саме позивач за зустрічним позовом, і ніяких заперечень щодо цього жодна із сторін не мала. Такі дії діючим законодавством України не заборонені.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, у задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні зустрічного позову ПП Антонова ОСОБА_2 В?ячеславовича до ОСОБА_1 про стягнення зайво отриманих коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

20.08.2015 року

20.08.2015