АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6034/14-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1429/К/15 суддя Костенко В.В.
Категорія - 69 (I) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Братіщевої Л.А., Савіної Г.О.

при секретарі - Петренко К.І.

за участі представника відповідача - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про встановлення факту проживання однією сім'єю, визначення членом сім'ї померлого та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Фонд) про встановлення факту проживання однією сім'єю, визначення членом сім'ї померлого, зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила суд встановити факт спільного проживання на день смерті однією сім'єю ОСОБА_2 та її сина, ОСОБА_4, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві; визнати ОСОБА_2 членом сім'ї ОСОБА_4, який загинув на виробництві; зобов'язати Фонд призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу у зв'язку зі смертю її сина ОСОБА_4, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідно ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув її син ОСОБА_4

Фактично, померлий ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак позивачка ОСОБА_2 стверджує, що з 2009 року та до моменту смерті її син проживав без реєстрації разом з нею однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1.

Після отримання актів встановленої форми, позивачка звернулась до відповідача для отримання одноразової допомоги у зв'язку із смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві в порядку ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань».

Однак позивачка отримала відмову від відповідача, яка базується на тому, що на момент смерті заявниця та потерпілий були зареєстровані за різними адресами, у зв'язку з чим вона не вважається членом його родини, а під категорію утриманців ОСОБА_2 не підпадає.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Встановлено факт спільного проживання на день смерті однією сім'єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві 30.04.2014 року.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 членом сім'ї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві 30.04.2014 року.

Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області призначити та виплатити ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. одноразову допомогу у зв'язку зі смертю сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві 30.04.2014 року, як члену сім'ї померлого відповідно до ст. 34 Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань" від 23.09.1999 р. № 1105-Х1У.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача посилався на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо постійного проживання померлого ОСОБА_4 з нею за адресою: АДРЕСА_1. Ставить під сумнів пояснення свідків, надані останніми в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, Вважає, що позивачем не доведено факту її сумісного проживання однією сім'єю з сином з веденням спільного побуту та бюджету.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в Книзі реєстрації актів про народження міститься запис № 1184 від 03 вересня 1980 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 помер, про що складено відповідний актовий запис № 730 від 03 травня 2014 року (а.с.7).

По факту смерті ОСОБА_4 складено акт № 25-24 від 24 червня 2014 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.13-17), та акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_5 року у ПАТ «Кривбасзалізрудком», за формою Н-5, яким визнано, що нещасний випадок з ОСОБА_4, є таким, що пов'язаний з виробництвом (а.с. 18-22).

ОСОБА_2 зареєстрована АДРЕСА_1 (а.с.5), а ОСОБА_4 з 09 листопада 2006 року до моменту його смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

При цьому, позивачка стверджує, що з 2009 року її син ОСОБА_4 проживав разом з нею по АДРЕСА_1, що підтверджує письмовими доказами та показаннями свідків.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 2009 року № 1105-XIV, в редакції, що діяла на момент звернення до відповідача (далі - Закон), передбачає, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує страхові виплати застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, у випадках, встановлених Законом, одноразова допомога виплачується потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно зі ст. 34 цього Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

З огляду на вказану норму вбачається, що право на виплату одноразової допомоги мають члени сім'ї потерпілого та, крім того, особи, які перебували на його утриманні, діти.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» надає право кожному громадянину самостійно визначати місце свого фактичного проживання.

Факту сумісного проживання позивача з її сином підтверджується довідкою Криворізької міської станції швидкої медичної допомоги від 09 вересня 2009 №2787, згідно якої 26 липня 2011 року ОСОБА_4 надавалась медична допомога за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Крім того, в матеріалах справи міститься акт ТОВ «Житлокомцентр» від 01 серпня 2014 року, в якому зазначено, що ОСОБА_4 з січня 2009 року та до моменту своєї смерті проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (підписано 6 особами) (а.с. 11), натомість згідно акту від 06 серпня 2014 року, складеного ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» вказано, що з 2009 року ОСОБА_4 не проживав АДРЕСА_1 (підписано 3 особами) (а.с. 12).

Факт ведення сумісного господарства позивачем та її сином підтверджується тим, що квартира по вул. Ватутіна, 25/23 була придбана на ім'я ОСОБА_2, що, в свою чергу, підтверджується договором купівлі-продажу від 23 вересня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на вказаний об'єкт нерухомості (а.с. 24-26).

Також факт сумісного проживання та ведення господарства позивача з її сином ОСОБА_4, за життя останнього, в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, підтверджено в суді першої інстанції поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При цьому допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, пояснили суду, про те, що по АДРЕСА_1 померлий ОСОБА_4 проживав рік-два, після чого з цієї квартири виїхав.

Доводи апеляційної скарги якими поставлено під сумнів пояснення свідків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки останні були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, та надавали свої пояснення під присягою.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка Жовтневого відділу ДРАЦС, згідно якої значиться, що в його відомостях відсутній актовий запис про шлюб ОСОБА_4 (а.с. 50).

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість встановлення факту спільного проживання на день смерті однією сім'єю ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_4 та визнати позивачку членом сім'ї її загиблого сина.

При цьому, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_2 має право на отримання одноразової допомоги у зв'язку із смертю ОСОБА_4 внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань», оскільки ОСОБА_4 не був одружений, не мав дітей чи інших членів сім'ї, або інших осіб, що перебували на його утриманні.

Відтак, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача повинна бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції, на підставі ст. 308 ЦПК України, залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: Братіщева Л.А.

Савіна Г.О.