РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

18.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 березня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції Харківської області, та про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину до їх повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що 12.03.2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції Харківської області; мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, а також несумісність характерів. Чоловік ніде не працює, зловживає спиртними напоями, гроші додому не приносить, в стані алкогольного сп'яніння вчиняє сварки та піднімає руку на неї та дітей. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, між ними відсутній.

На даний момент діти за спільною згодою проживають з нею.

Відповідач фактично останні п'ять років не виділяє грошей на утримання їхніх малолітніх сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4, чим поставив їх у край скрутне матеріальне становище. За останні роки жодного разу не передавав їй грошей для дитини.

Вона працює за мізерну зарплату листоношею у центрі поштового зв'язку №7 Укрпошти, сама матеріально утримує дітей.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб та копіям свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.03.2005 року, від шлюбу мають: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 9-22).

З довідки виданої КП "Зміїв-сервіс" від 18.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_1; має склад сім'ї: дочку - ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_4, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, онуку ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_6, сина ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_7. (а. с. 12).

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 наполягали на розірванні шлюбу, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б їхнім інтересам, в частині вимоги про розірвання шлюбу позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: "Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: "Поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дітей, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідач ОСОБА_2 визнав можливість сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, що не суперечить закону і не порушую права чи охоронювані законом інтереси інших осіб і, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору в дохід Державного бюджету України за вимоги позову щодо стягування аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, ч. 4 ст. 174, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 12 березня 2005 року (актовий запис №214) міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції Харківської області - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, не працюючого, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі на кожну дитину по 1000 (одній тисячі) грн., що підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 18.09.2015 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: