Справа № 524/6149/15-ц
27.08.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді Зємцова В.В.
при секретарі Бондаренко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів, -
У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.02.2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву банківського строкового вкладу №300131/170096/1-15 «Класік» (в іноземній валюті), у відповідності з яким вона розмістила вклад на суму 2310,29 євро на вкладний рахунок №2630.4.342825.008 строком на 1 місяць, з 10.02.2015 року до 10.03.2015 року, зі щомісячною виплатою 8% річних.
10.03.2015 року вона особисто звернулась до відповідача з вимогою про повернення вкладу по закінченню строку дії договору, однак її переконали пролонгувати договір ще на місяць. Так відбувалось чотири місяці поспіль.
14 липня 2015 року вона особисто звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу по закінченню строку дії договору, однак в порушення умов договору, відповідачем до цього часу сума вкладу не повернута.
Позивач та її представник у судове засідання не прибули, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.02.2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву банківського строкового вкладу №300131/170096/1-15 «Класік» (в іноземній валюті), строком на 1 місяць, з 10.02.2015 року до 10.03.2015 року, зі щомісячною виплатою 8% річних.
У відповідності з п.1 договору-заяви позивач розмістила вклад на суму 2310 (дві тисячі триста десять) євро 29 євроцентів, шляхом зарахування коштів на вкладний рахунок №2630.4.342825.008.
Відповідно до п.2 договору-заяви, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного в п.1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 8% річних. Нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок відкритий у банку №2638.2.342825.008.
Згідно п.3 договору-заяви, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного в п.1 цього договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2., 4.3.1. Основних умов одночасно з поверненням вкладу.
14.07.2015 року вона особисто звернулась до відповідача з вимогою про повернення вкладу по закінченню строку дії договору.
В порушення умов договору, відповідачем до цього часу сума вкладу не повернута.
У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується не території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належна кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й іншим уповноваженим органам державної влади за захистом порушених прав.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, «кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим…».
Згідно з положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України, банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Вказаний закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення вкладу є протиправними.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року розглянув справу № 6-140 цс 13, предметом якої був спір про стягнення з банку на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту).
При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 554,36 грн.
Керуючись ст. ст. 321, 526, 527, 530, 551, 625, 1058, 1066, 1074 ЦК України, ст. ст. 14, 57 59, 208, 209, 212 215, 218, 224, 225 - 228, 233 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у сумі 554 (пятсот пятдесят чотири) грн. 36 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення після розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя: