Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/3157/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в цілому в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в цілому в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивачки - ОСОБА_3 Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 залишив заповітне розпорядження від 13.01.2015 року, яким все своє майно, яке буде належати йому на день смерті заповів своїй доньці - ОСОБА_1, позивачці по справі. Крім позивачки, спадкоємцями до майна померлого є його дружина - ОСОБА_2, яка відмовила від спадщини в користь своєї доньки позивачки по справі. Наразі позивачка не може оформити спадщину через нотаріальну контору, оскільки померлий правовстановлюючих документі на житловий будинок не встиг оформити. Позивачка просить в судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями в цілому в порядку спадкування за заповітом.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо позовних вимог позивачки.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.Виноградів Закарпатської області помер ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

13.01.2015 року заповітом, посвідченим секретарем виконкому Великоком'ятівської сільської ради під №4, все своє майно заповів позивачці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Заповіт не змінений і не скасований, що стверджується відміткою на заповіті.

Позивачка прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала з спадкодавцем у спадковому будинку. Дана обставина стверджується довідкою Великоком'ятівської сільської ради №02-37/535 від 23.09.2015 року.

Відповідно до виготовленого Виноградівським БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 будівництвом завершений, рахується за ОСОБА_3 Правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено.

Згідно довідки Великоком'ятівської сільської ради Виноградівського району №1134 від 29.09.2015 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,17 га зареєстрована за померлим ОСОБА_3, яка розташована в АДРЕСА_1

Спадкоємцем до майна померлого є ще дружина померлого, ОСОБА_2, відповідачка по справі, яка претензій до спадкового майна не ставить, від обов'язкової долі, яка їй належить як непрацездатній із заповіту та від частки із сумісно нажитого майна подружжя відмовляється в користь позивачки по справі, ОСОБА_1, про що свідчить її відмова в матеріалах справи.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОК НОМЕР_1, мешканкою АДРЕСА_1 Закарпатської області, право власності в цілому в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 Закарпатської області, загальною площею 236,6 кв.м, в тому числі житловою - 85,2 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийГ. І. Рішко