Справа № 658/796/15-ц
(провадження № 2/658/464/15)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Подіновської Г.В.,

при секретарі Уманець А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

В лютому 2015р. ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 274 871,42 грн., посилаючись на те, що 01.07.2011 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідачем отримано грошові кошти в сумі 200000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу суми позики до 01.03.2012р. та на підтвердження укладення договору видав власноруч написану розписку.

Оскільки відповідач борг не повернув, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики у сумі 200000,00 грн., 3% річних за період з 01.03.2012 року по 26.02.2015 року - 17871,42 грн., інфляційні втрати за період з 01.01.2013 року по 31.01.2015 року - 57000,00 грн., а всього 274871,42грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставинами, викладеними у позові, просив позов задовольнити та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 200000,00 грн., 3% річних за період з 01.03.2012 року по 25.05.2015 року у сумі 19317,99 грн., інфляційні втрати за період з 01.01.2013 року по 30.04.2015 року у сумі 117200,00 грн., а всього 336517,99 грн.

В судовому засіданні відповідач та його представники позовні вимоги не визнали та пояснили, що в 2011 році ОСОБА_2 дійсно брав у позивача ОСОБА_5 у борг 200000,00 грн., про що написав відповідну розписку. Кошти, отримані від ОСОБА_5, 19.07.2011 року ОСОБА_2 передав за договором позики ТОВ «ВТК «Агроконтинент». У жовтні 2011 року ТОВ «ВТК «Агроконтинент» повернуло ОСОБА_2 200000,00 грн., а 20.10.2011 року ОСОБА_2 повернув борг ОСОБА_5 у присутності свідків та отримав від ОСОБА_5 оригінал розписки. Через декілька днів ОСОБА_6 виявив зникнення розписки, але підтвердження виконання зобов'язання за договором позики у позивача не вимагав.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року к справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14).

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порядок підтвердження виконання зобов'язання визначений ст. 545 ЦК України, відповідно до якої прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Виходячи з положень статей 626, 631 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 01.07.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_5 200000,00 грн. та зобов'язався повернути суму позики до 01.03.2012 року.

На підтвердження укладення договору позики та його умов ОСОБА_2 видав ОСОБА_5 власноруч написану розписку від 01.07.2011 року, оригінал якої наданий суду представником відповідача у судовому засіданні (а.с.82).

Факт написання розписки від 01.07.2011 року, з якої вбачається, що гроші у сумі 200000,00 грн. отримані відповідачем у повному обсязі, ОСОБА_2 не оспорює.

Відповідач ОСОБА_2, допитаний у судовому засіданні як свідок, пояснив, що вказаний оригінал розписки зберігався у нього в кабінеті разом з документами, що стосуються діяльності ТОВ «ВТК «Агроконтинент». Після повернення боргу оригінал розписки було повернуто позивачем ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_2 В жовтні 2011 року ОСОБА_2 виявив зникнення оригінала розписки. Відповідач ОСОБА_2 припускає, що оскільки до вказаного кабінету, крім нього, мали доступ інші особи, в тому числі ОСОБА_5, з яким ОСОБА_2 перебував у дружніх відносинах, можливо, саме ОСОБА_5 заволодів оригіналом розписки.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів, що ОСОБА_5 повернув ОСОБА_2 боргову розписку на підтвердження виконання зобов'язання за договором позики відповідач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав, а судом такі обставини не встановлені. Крім того, відповідачем у встановленому законом порядку не доведено, що він, виявивши зникнення розписки, отриманої від позивача, вимагав у останнього надання розписки або будь-якого іншого документу на підтвердження повернення позики, а ОСОБА_5 від цього ухилився.

Пояснення свідків ОСОБА_7, дружини відповідача, ОСОБА_8, падчерки відповідача, та ОСОБА_9, який є підлеглим відповідача за посадою, щодо повернення ОСОБА_2 в жовтні 2011 року ОСОБА_5 грошових коштів суд до уваги не приймає, оскільки вважає свідків зацікавленими у розгляді справи на користь відповідача. Крім того, вказані свідки, будучи допитаними за клопотаннями представника відповідача ОСОБА_3 20.04.2015 року та повторно за клопотанням представники відповідача ОСОБА_4 11.06.2015 року, надавали різні пояснення по суті обставин справи, що суперечать друг другу, зокрема, щодо особистої присутності свідків при передачі грошових коштів позивачеві та поверненні ним оригіналу розписки.

Суд не приймає до уваги письмові докази, надані відповідачем, що стосуються отримання від нього ТОВ «ВТК «Агроконтинент» грошових коштів та повернення ТОВ «ВТК «Агроконтинент» грошових коштів відповідачу, оскільки зазначені докази не стосуються предмету спору та не підтверджують обставин щодо повернення боргу відповідачем позивачу.

За таких обставин суд вважає, що наявність у позивача оригіналу розписки є належним доказом невиконання відповідачем грошового зобов'язання, тому борг у сумі 200000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 01.03.2012 року по 25.05.2015 року у сумі 19317,99 грн. та інфляційних втрат за період з 01.01.2013 року по 30.04.2015 року в сумі 117200,00 грн., за порушення виконання грошового зобов'язання.

Судом перевірено розрахунок, наданий представником позивача, який є вірним та обґрунтованим.

За таких обставин вимоги позивача в даній частині також підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 526, 527, 530, 625-631, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 борг у сумі 200000,00 грн., 3% річних - 19317,99 грн., інфляційні втрати - 117200,00 грн,, а всього 336517,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 3365,18 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Г. В. Подіновська