Провадження №2/485/13/15
19 січня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Лисенко М.Є.,
при секретарі - Бондаренко С.В.,
з участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 м. Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 третьої особи Херсонський міський центр зайнятості про зміну формулювання причин звільнення з роботи,
22 серпня 2014 року була присутня при розірвання трудового договору, але не звернула уваги, що її звільнено за п.2 ст.41 КзпПУ (за втратою довіри) з 03 липня 2014 року. Просить суд визнати формулювання про її звільнення за втратою довіри не правомірним та змінити формулювання, вказавши про звільнення за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України.
22 серпня 2014 року була присутня в Херсонському міському центрі зайнятості при розірвані даного трудового договору та не звернула уваги, що звільнена за п.2 ст.41 КзпПУ (за втратою довіри) з 03 липня 2014 року. Вважає звільнення за втратою довіри необґрунтованим і незаконним. Просить змінити формування звільнення, вказавши формулювання звільнення з 02 липня 2014 року за п.1 ст.36 КЗпП України.( за згодою сторін).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив.
3-я особа Херсонський міський центр зайнятості надіслав суду листа просить справу розглядати у відсутність його представника. Реєстрація та зняття з реєстрації трудового договору здійснено відповідно до норм законодавства в присутності сторін.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.5-1 КЗпП України держава гарантує громадянинові захист від не законного звільнення.
Пленум Верховного Суду України в пункті 28 своєї постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з підстав п.2 ст.41 КЗпП України не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148,149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника й інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Підставою для розірвання трудового договору від 22 квітня 2014 року з 22 серпня 2014 року за п.2 ст.41 КзпПУ (за втратою довіри) з 03 липня 2014 року стала нестача товарно - матеріальних цінностей в магазині Секенхенд в м. Снігурівка Миколаївської області в сумі 44 669,16 грн.
Після чого, позивач ОСОБА_2,07 липня 2014 року направила відповідачу ОСОБА_3, поштою заяву про звільнення з 02 липня 2014 року за ст. 38 КзпПУ за власним бажанням. А також звернулася 08 липня 2014 року до прокуратури Снігурівського району Миколаївської області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності власника магазину "Секонхенд" яка вимагає повернення коштів за недостачу товару, якої вона фактично не допускала. Матеріали направлені за місцем проживання відповідача до чергової частини Суворовського РВ УМВС України в Херсонській області.
Згідно матеріалів справи позивач є одиноко матір'ю двох неповнолітніх дітей 1997 та 2011 року народження. На час розгляду справи в суді не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Із досліджених судом доказів та пояснень самого позивача в судді вбачається, що він належно повідомив відповідача про не бажання продовжувати працювати та просила трудовий договір розірвати за згодою сторін.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідач при звільненні позивача з роботи порушив норми трудового законодавства. Тому суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. Про визнання формулювання причин звільнення позивача не правомірними. Та змінити формулювання причини звільнення позивача з посади продавця консультанта з п.2 ст.41 КЗпП України (за втратою довіри) на п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін), вважаючи її звільненою з 02 липня 2014 року, та покладення на відповідача обов'язку внести відповідні записи в трудову книжку позивача.
Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн,60 копійок за розгляд справи в судді.
Керуючись ст.ст.10,11,57-60,208,209,213-215,218,224-226 ЦПК України, суд -,
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України за втратою довіри - неправомірним.
Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_2 з посади продавця консультанта з п.2 ст.41 КЗпП України на ч.1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), вважаючи її звільнення з 02 липня 2014 року, та зобов'язавши відповідача внести відповідні записи в трудову книжку позивача.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, (іден.номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.
Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
СУДДЯ