провадження № 2/760/5716/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

14.07.2015 позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що мати позивача - ОСОБА_2 була членом ЖБК «Колос-3» та власником кооперативної квартири АДРЕСА_1.

Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.12.2011 видало ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на зазначену квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1, яка прийняла спадщину.

Державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіна Н. О. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену квартиру, оскільки правовстановлюючий документ на цю квартиру не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна.

Позивач вважає, що відсутність державної реєстрації права власності на квартиру не позбавляє її права успадкувати її після смерті матері, а тому у зв'язку з перешкодами в оформленні права на спадщину, позивач звернулася до суду і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, однак надіслали до суду пояснення, у яких просили вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства та розглянути її без участі їх представників (а.с. 66-67, 70).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Відповідно до довідки ЖБК «Колос-3» від 13.09.2011 ОСОБА_2 є членом ЖБК «Колос-3» на підставі рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 17.06.1985. ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, внесла суму пайового внеску в розмірі 16 628 крб. 20.01.1992 (а.с. 14).

15.08.1985 Виконавчий комітет Київської міської ради народних депутатів видав ОСОБА_2 ордер № 051231 на право зайняття вищезазначеної квартири (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.12.2011, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с. 15).

Згідно з технічним паспортом від 15.09.2011 зазначена квартира складається з трьох кімнат жилою площею 42,6 кв. м, загальною площею 70,7 кв.м. (а.с. 16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 17.03.2014 (а.с. 13).

Спадкоємцем ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 Факт родинних стосунків позивача та її матері встановлений судом на підставі: свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Відділом записів актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва 15.11.1975 (а.с. 7); свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4, виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї 29.08.1997 (а.с. 8); свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві 11.04.2000 (а.с. 9); свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 03.07.2010 (а.с. 10).

Чоловік спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 12).

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2, що встановлено на підставі спадкової справи № 524/2014, відкритої Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою (а.с. 43-64).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Русіної Н. О. від 22.05.2015 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна (а.с. 20).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Суд встановив, що ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2011, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК «право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації».

За життя ОСОБА_2 право власності на зазначену квартиру відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєструвала.

Таким чином, нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності державної реєстрації правовстановлюючого документу на спадкову квартиру відповідно до вимог статті 49 Закону «Про нотаріат», підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Відповідно до статті 1218 ЦК «до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Частина друга статті 1223 ЦК передбачає, що «у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу».

Згідно з частиною першою статті 1261 ЦК «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки».

Отже, до ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_2 і в установленому законом порядку прийняла спадщину, переходить право власності, яке мав спадкодавець на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 392 ЦК «власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».

З аналізу зазначеної правової норми випливає, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам частини другої статті 16 ЦК.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Керуючись статтями 13, 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), статтями 16, 182, 319, 321, 392, 1218, 1223 ЦК, Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко