Справа № 524/8948/15-ц
07.12.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
Головуючого судді Кривич Ж.О.,
з участю секретаря Кулинич М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити дії, -
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити дії.
В обґрунтування позову зазначає, що 18.02.2002 року між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено трудовий договір. Цього ж дня, вказаний договір зареєстровано в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості за № 1802.
З 2007 року відповідач припинив свою діяльність, а також виплату заробітної плати позивачу. На даний момент позивачу не відомо де знаходиться ОСОБА_2, а отже і не має можливості звернутися до нього із вимогою про розірвання договору.
Просить суд розірвати трудовий договір, укладений 18.02.2002 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18.02.2002 року за № 1802 у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості та зобовязати Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, зареєстрований 18.02.2002 року за № 1802.
Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, росив слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.
Представник Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості в судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 18.02.2002 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено трудовий договір, відповідно до умов якого, позивача прийнято на посаду ювеліра-монтувальника 2 го розряду. Вказаний договір зареєстрований в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості 18.02.2002 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Згідно із ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Виходячи із положень ст.ст. 21, 23, 24 КЗпП України між позивачем і ОСОБА_2 було укладено безстроковий, такий, що укладений на невизначений строк трудовий договір.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 порушує умови договору, а саме не здійснює оплату праці позивачу.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 551 грн. 00 коп. у повернення сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 56-60, 66, 88, 209, 212-215, 223, 224, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 2, 21, 38, 47 КЗпП України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити дії - задовольнити.
Розірвати трудовий договір, укладений 18.02.2002 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18.02.2002 року за № 1802 у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості.
Зобовязати Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, зареєстрований 18.02.2002 року за № 1802.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 00 коп. у повернення сплаченого судового збору.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя