АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/6925/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 639/5650/15-ц Рубіжний С.О.
Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Швецової Л.А., Бобровського В.В.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що 21 листопада 2014 року між ним, як Позикодавцем та відповідачкою ОСОБА_2, як Позичальницею був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 1700, за умовами якого ОСОБА_2 отримала від нього в борг грошові кошти в сумі 178 000,00 дол. США (в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 2 812 400,00 грн.), які зобов'язалась повернути йому до 10 травня 2015 року.

Відповідно до п. 3 Договору сторони домовилися, що повернення суми позики має бути здійснено шляхом передачі запозичених грошових коштів готівкою, з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою Позикодавця, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

При цьому сторони також домовилися, що розрахунок здійснюється в гривні за готівковим курсом продажу долару США банку ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на день розрахунку.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позичальниця ОСОБА_2 узяті на себе за договором позики зобов'язання не виконала й у добровільному порядку повертати йому запозичені грошові кошти не бажає, позивач ОСОБА_4 просив суд у примусовому порядку стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь заборгованість за укладеним між сторонами Договором позики від 21.11.2014 року, загальний розмір якої у гривневому еквіваленті становить 4 005 000,00 грн.

У процесі розгляду справи судом позивач ОСОБА_4 з метою забезпечення заявленого ним позову звернувся до суду з письмовою заявою, в якій посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2 ніде не працює, але має грошові кошти на рахунках у банках та нерухомість, які може переоформити на іншу особу, що ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, просив суд вжити заходи забезпечення його позову шляхом накладення арешту на усе належне відповідачці ОСОБА_2 майно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року заяву позивача ОСОБА_4 задоволено - накладено арешт на майно, що належить відповідачці ОСОБА_2, яке знаходиться у неї або у інших осіб, в межах суми позовних вимог, а саме - 4 005 000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представника відповідачки ОСОБА_2 ставиться питання про скасування зазначеної ухвали районного суду, як такої, що постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову.

Зокрема, апелянт вказує на те, що заявлені позивачем ОСОБА_7 вимоги мають безпідставний характер, а його заява про вжиття заходів забезпечення заявленого ним позову не містить жодних достатніх обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При цьому, судом не вжито заходів для гарантування реальної можливості захистити права відповідачки ОСОБА_2 при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їй збитків у разі, якщо в задоволенні позову буде відмовлено, та не покладено на позивача обов'язку внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у відповідності до приписів ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Підстави для забезпечення позову визначені законодавцем у статті 151 ЦПК України.

Відповідно до цієї правової норми суд може вжити заходи забезпечення позову за заявою осіб, що беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому судового рішення по справі.

Забезпечення позову спрямовано, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Види забезпечення позову передбачені законодавцем у ст. 152 ЦПК України.

Згідно вказаної правової норми позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, а також ту обставину, що позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом майнового характеру, а саме: про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь суми боргу за договором позики, надавши при цьому відповідні докази на обґрунтування заявлених ним позовних вимог, які свідчать, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна можливість утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, у межах своєї компетенції, з урахуванням наведених позивачем обставин справи та суті цивільно-правового спору задовольнив заяву останнього про забезпечення заявленого ним позову та застосував адекватний захід його забезпечення, який є співмірним та відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення заявленого ОСОБА_4 позову не вжито заходів для гарантування реальної можливості захистити права відповідачки ОСОБА_2, оскільки існує ризик спричинення їй збитків у випадку, якщо в задоволенні позову буде відмовлено, та не покладено на позивача обов'язку внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, то ці доводи апелянта судова колегія оцінює критично та відхиляє, позаяк за приписами ч. 4 ст. 153 ЦПК України вимагання від позивача забезпечити його вимогу про забезпечення позову заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, є правом, а не обов'язком суду з урахуванням конкретних обставин справи, а в разі набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_4 позову чи закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду, відповідачка ОСОБА_8 матиме право на відшкодування збитків, завданих їй забезпеченням позову, за рахунок позивача (ч. 1 ст. 155 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що наведені на її обґрунтування, в даному випадку є несуттєвими, прийняте судом першої інстанції процесуальне рішення про застосування заходів забезпечення заявленого ОСОБА_4 позову не спростовують і не містять передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, яка є предметом апеляційного оскарження.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: