У Х В А Л А

20 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 201/12426/13-ц (2/201/3482/2013) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_4 з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 201/12426/13-ц (2/201/3482/2013) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості.

У своїй заяві ОСОБА_4 в її обґрунтування посилався на те, що рішення суду, ухвалене по вказаній цивільній справі щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 570.396, 00 грн. та 3.441,00 грн. виконано боржником за відповідним виконавчим провадженням у повному обсязі.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала, наполягала на її задоволенні.

ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення даної заяви, посилаючись на те, що розписку про відсутність майнових претензій до ОСОБА_4 написав під впливом погроз останнього, насправді борг не погашений.

Представник Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ у судове засідання для розгляду даної заяви не зявився, про час, дату та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином (а. с. 19).

Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи № 201/12426/13-ц, приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні даної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості було задоволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року заяву про перегляд заочного рішення по цій справі залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року апеляційну скаргу відхилено, а заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року залишено без змін.

Таким чином судове рішення по цивільній справі № 201/12426/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 570.396, 00 грн. та 3.441,00 грн. у встановленому законом порядку набрало чинності.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже зазначеним рішенням суду від 15 листопада 2013 року встановлено і не потребує доказування те, що з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 570.396, 00 грн. (пятсот сімдесят тисяч триста девяносто шість гривень 00 коп.), в тому числі 46.000, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2013 р. складає 367.540, 00 грн. суми основного боргу за договором позики, індекс інфляції за період з 01.01.2010 р. по 31.08.2013 р. у розмірі 52.287, 48 грн., 3% річних за період з 01.01.2010 р. по 31.08.2013 р. у розмірі 150.568, 52 грн. В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3.441, 00 грн. (три тисячі чотириста сорок одну гривню 00 коп.) судового збору, а отже це рішення повинно бути виконаним шляхом передбачених Законом України Про виконавче провадження дій державного виконавця.

З урахуванням вказаного судом був виданий виконавчий лист представнику стягувача, який відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

Ні підставі вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження від 08 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 201/12426/13-ц, виданого 02 квітня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по зазначеній справі, та запропоновано боржнику виконати рішення суду у добровільному порядку.

Заявником до заяви було додану копію розписки ОСОБА_2 від 27 лютого 2014 року, в якій останній зазначив про відсутність матеріальних претензій до ОСОБА_4 за розпискою від 01 жовтня 1998 року.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

В судовому засіданні також було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ні стягувач ні боржник не повідомляли у встановлений законом строк державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, також слід зазначити, що заявник про це у своїй заяві не зазначає та на підтвердження не надає відповідних доказів.

При цьому, на відповідне запитання суду представник заявника у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 звертався на адресу державного виконавця із заявою про закриття виконавчого провадження у звязку із самостійним виконанням зазначеного судового рішення (щодо погашення суми боргу за розпискою від 01 жовтня 1998 року), відповіді на яку не отримав; зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Локшин В.С. також не звертався. На питання головуючого: Чому саме таким шляхом вирішив піти ОСОБА_4, захищаючи свої права? - представник заявника пояснила суду звернення ОСОБА_4 до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню емоційним поривом останнього.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що спірний виконавчий лист був виданий судом на підставі судового рішення, яке вступило в законну силу, відповідає всім вимогам чинного законодавства України з оформлення виконавчих документів, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості та недоведеності даної заяви та вважає за необхідне відмовити в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 58, 61 369 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 201/12426/13-ц (2/201/3482/2013) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_6 Черновськой