Справа № 477/2742/14-ц
Провадження № 2/477/88/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Універсальна товарна біржа "Віконт-Т", про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, зареєстрованого товарною біржею " Віконт-Т " 16.11.1998 року за № 1463 між ОСОБА_1 та відповідачами.

В обґрунтування позову зазначає, що вказану квартиру було придбано нею у відповідачів та проведено реєстрацію її прав щодо цього майна в бюро технічної інвентаризації.

У зв'язку з положеннями ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, вказана угода не посвідчувалася нотаріально, та про її недійсність у зв'язку з не проведенням дій щодо нотаріального посвідчення, позивачці відомо не було.

Нині вона позбавлена можливості розпорядитись цим майном як власник в повному обсязі, у зв'язку з не проведенням дій щодо нотаріального посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу.

Посилаючись на виконання сторонами всіх вимог вищевказаного договору, а саме, що нею було передано кошти за придбане майно в повному обсязі, а відповідачами звільнено житло від свого майна, що реєстрація права власності щодо цього майна була здійснена за нею, проте посвідчення вказаного договору нині в нотаріальному порядку неможливе, тому була змушена звернутися до суду із цим позовом, та просить визнати вищевказаний договір дійсним.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що є відповідні докази щодо розміщення оголошення від 25.12.2014 року у виданні «Рідне Прибужжя», а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту договору купівлі-продажу, укладеного 16 листопада 1998 року та зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Виконт-Т» за №1463, ОСОБА_1 придбала, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, від імені яких діяла ОСОБА_2 продали квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п. 2 Договору, вказана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності від 27.10.1996 року.

Відповідно до п. 3 договору, кошти за придбане майно було передано продавцям до підписання цього договору.

Відповідно до реєстраційного напису, вказане майно зареєстровано за ОСОБА_1 Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 30 листопада 1998 року за № 95 (а.с. 5 зв. бік).

За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заборона на відчуження вказаного майна відсутня.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Проте, з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями, слідує, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою недійсність договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за ОСОБА_1 на це майно зареєстровано в Миколаївському МБТІ, поте у зв'язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору позивачка позбавлена можливості здійснювати в повній мірі ( а саме: розпоряджатися) свої права як власника щодо цього майна. За такого, враховуючи вимоги ст. 16 ЦК України, та встановивши узгодження та виконання всіх суттєвих умов договору, що посвідчення вказаного договору нині в нотаріальному порядку неможливе у зв'язку з проведенням дій щодо реєстрації цього майна за позивачем як власником, суд вважає, що цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1, зареєстрований Універсальною товарною біржею «Виконт-Т» за №1463 від 16 листопада 1998 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Семенова