Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2142/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Категорія - спори, що виникають із трудових правовідносин
Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Кривохижі В.І.

Мурашка С.І.

при секретарі - Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» до ОСОБА_3 про визнання недійсним трудового контракту, стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» до ОСОБА_3 про визнання недійсним трудового контракту, стягнення грошових коштів.

У апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить постановити нове рішення, яким визнати трудовий контракт, укладений між ПАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» і ОСОБА_3 недійним, стягнути з відповідача 1 667,02 грн., які він отримав як часткову виплату грошової допомоги за умовами, передбаченими спірним контрактом від 24.03.2011 року.

У запереченнях на апеляційну скаргу, позивач вважаючи, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу, яка, на його думкує, необґрунтованою відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників ПАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів», Ісмайлова Р.Н. та Максимчука В.Д., які підтримували доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги у встановлених ст. 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ПАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» про визнання недійсним трудового контракту, стягнення грошових коштів не ґрунтуються на законі і доказах та пред'явленні за межами строку позовної давності, встановленого нормами ЦК України.

З такими висновками суду у повній мірі погодитися не можна.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Можливість установлення особливостей праці, тобто особливостей правового регулювання певних трудових відносин, надаючи окремим підприємствам, установам, організаціям право регулювати трудові відносини їхніми статутами, положеннями, передбачено ч.2 ст. 3 КЗпП України.

Згідно положень статті 22 Закону України «Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У частині першій статті 91 КЗпП України встановлюється право підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Стаття 9 КЗпП України закріплює норму, яка забороняє підприємству, установі, організації уводити до своїх внутрішніх нормативних актів умови, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством про працю, які визначаються відповідним законодавством та статутами підприємств, установ, організацій.

Відповідно до ч.2 ст. 154, ч.2 ст.160 ЦК України статут акціонерного товариства повинен мати, зокрема, відомості про склад і компетенцію органів управління товариством та порядок ухвалення ними рішень.

Згідно з ч.5 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» права та обов'язки членів виконавчого органу акціонерного товариства визначаються цим Законом, іншими актами законодавства, статутом товариства та/або положенням про виконавчий орган товариства, а також контрактом, що укладається з кожним членом виконавчого органу. Від імені товариства контракт підписує голова наглядової ради чи особа, уповноважена на таке підписання наглядовою радою.

Частиною четвертою ст. 62 цього Закону передбачено, що посадовим особам органів акціонерного товариства виплачується винагорода лише на умовах, передбачених цивільно-правовими або трудовими договорами (контрактами), укладеними з ними.

Судом встановлено, що 20.07.1981 року ОСОБА_3 прийнятий у ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» головним енергетиком. 15.09.1994 року його вперше було обрано на посаду голови правління - генерального директора ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів».

Відповідно до п.7.18. статуту ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» в редакції від 30 березня 2007 року, питання повноважень, умов діяльності, права обов'язки та матеріальне забезпечення голови правління визначається в контракті, що укладається з головою правління та вищим органом товариств (а.с.27).

Загальні збори є вищим органом товариства (п.7.2. вказаного статуту).

24 березня 2011 року між вищим органом ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» в особі голови загальних зборів товариства Павленкова Ю.О. і ОСОБА_3 укладено контракт, за умовами якого позивача призначено на посаду голови правління - генерального директора ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» на строк з 24.03.2011 року по 31 березня 2016 року (а.с.7-3, 14-18).

Пунктом 1.2. контракту визначено, що він є трудовим договором . На підставі цього контракту виникають трудові стосунки між керівником та товариством. Кодекс законів про працю України, інші нормативні документи, що регулюють трудові відносини, поширюються на правовідносини сторін за цим контрактом (а.с.14).

Пунктами 6.4., 6.5. контракту передбачено, що керівник має право за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення строку його дії, зокрема, у зв'язку з виходом на пенсію з виплатою матеріальної допомоги у розмірі трьох середніх зарплат керівника, обчислених за останні 3 місяці. (а.с.17).

Згідно наказу від 18 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звільнений з посади голови правління - генерального директора на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, з виплатою матеріальної допомоги (а.с.79).

У зв'язку з виходом на пенсію відповідачу було нараховано матеріальну допомогу у розмірі 22 990,13 грн., сума визначена з урахуванням утримання податків, з яких він отримав 1 667,02 грн. (а.с.90).

Аналіз норми статті 9 КЗпП України разом з нормами статті 91, 44 цього Кодексу та положень ст.ст. 58, 62 Закону України «Про акціонерні товариства» дає підстави для висновку про те, що встановлення підприємством, установою, організацією в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів у трудових договорах чи інших угодах додаткових, порівняно із законодавством, трудових чи соціально-побутових пільг для працівників, тобто які покращують їх становище, не може бути приводом для визнання таких умов недійсними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що контракт з відповідачем укладено у відповідності з вимогами законодавства та положеннями статуту ВАТ«ОФДП», в редакції чинній на час його укладення, і положення контракту щодо виплати керівнику товариства матеріальної допомоги у зв'язку з виходом на пенсію, чинному законодавству не суперечить.

Судом встановлено, що 25 травня 2011 року на позачергових загальних зборах акціонерів було прийняте рішення про затвердження змін до статуту ВАТ «ОФДП» та його викладено у новій редакції, 07 грудня 2011 року проведено державну реєстрацію нового статуту. ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» перейменовано на публічне акціонерне товариство «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» . Відповідно до статуту ПАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» (ПАТ «ОФДП») є правонаступником ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» (а.с.38 - 63 ).

Згідно із п.11.1.1. нового статуту товариства виконавчим органом товариства, який здійснює управління поточною діяльністю товариства, є правління (колегіальний виконавчий орган). Голова правління обирається наглядовою радою на строк 3 роки (п.11.1.5.). Контракт, що укладається з головою правління, від імені т товариства підписує голова наглядової ради, чи особа,уповноважена на те наглядовою радою (п.11.1.6. статуту).

Обґрунтовуючи вимоги про визнання недійсним контракту з відповідачем, позивач посилався на те, що цей контракт не відповідає положенням статуту, затвердженого на позачергових загальних зборах товариства 25 травня 2011 року, що є підставою для визнання контракту недійним відповідно із положеннями ст.ст.203, 215 Ц України.

У правовій позиції, що була висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-530 цс15, яка згідно зі ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для судів, зазначено, що враховуючи, що відповідно до статті 21 КЗпП України предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об'єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством (зокрема статтями 3, 7, 9, 91 , 44 КЗпП України) положення ЦК України щодо умов дійсності правочину та правових наслідків недійсності правочину не підлягають застосуванню для регулювання суспільних відносин, які виникають у зв'язку з укладенням трудового договору (контракту).

Матеріали справи , пояснення сторін свідчать про те, що між сторонами укладено договір трудових правовідносин, які регулюються нормами трудового й спеціального законодавства, та факт укладення цього договору саме у зв'язку з існуванням трудових правовідносин, а тому цей договір (контракт) не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України, на який поширюються передбачені нормами статей 203, 215 цього Кодексу загальні вимоги щодо чинності правочину та який може бути визнаний недійсним із передбачених ЦК України підстав із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вражає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, характер правовідносин між сторонами, норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини і обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивача про визнання недійним контракту( трудового договору) та стягнення грошових коштів, отриманих позивачем у зв'язку із виконання цього контракту.

Проте, установивши, що правовідносини між сторонами є трудовими і на них не поширюється норми ЦК України, суд помилково відмовив у задоволенні позову ще й з підстав пропуску позивачем трирічного строку позовної давності для визнання контракту недійсним (ст.ст.261,257 ЦК України).

Неправильне застосування судом норм матеріального права не вплинуло на правильність вирішення спору по суті, але є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, відповідно до положень п.4 ч.1ст. 309 ЦПК України, і виключення із мотивувальної частини рішення посилання суду напропуск позивачем строку позовної давності як на додаткову підставу для відмови у задоволенні позову про визнання контракту недійсним.

Керуючись ст.ст.209,307,308, 309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року змінити.

Виключити із мотивувальної частини рішення посилання на пропуск позивачем строку позовної давності як на підставу для відмови у задоволенні позову про визнання контракту недійсним.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді