АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2464/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_4 зазначала, що відповідач направив за місцем її роботи скаргу, характер висловлювань якої принижує її честь, гідність та ділову репутацію як працівника судового органу, створює негативне враження і відношення як до непрофесіонала, є припущеннями і неправдивою інформацією.

Тому ОСОБА_4 просила суд: визнати, що інформація, викладена в скарзі ОСОБА_7 на імя голови Господарського суду Хмельницької області ОСОБА_8, не відповідає дійсності, шкодить її репутації як співробітника судового органу та наносить шкоду її особистим інтересам; зобовязати відповідача навести спростування надрукованої в скарзі неправдивої інформації шляхом надсилання на адресу голови господарського суду Хмельницької області спростовуючої скаргу заяви та принести публічні вибачення перед трудовим колективом Господарського суду Хмельницької області; стягнути з відповідача компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що в порушення ст. ст. 2, 8, 213 ЦПК України Хмельницьким міськрайонним судом зроблено неправильний висновок про фактичні обставини справи, не взято до уваги, що Господарський суд Хмельницької області є судовим, а не правоохоронним органом. Внаслідок такого помилкового висновку судом було безпідставно застосовано рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 1-9/2003 в обґрунтуванні свого рішення щодо відмови в позові.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення міськрайонний суд без посилання на жодне джерело права зробив висновок, що «…не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок звернення з скаргою до органу у якому працює особа. оскільки нормою Закону встановлено спеціальний порядок дослідження та перевірки зазначених фактів».

Також є абсолютно незрозумілою позиція судді щодо його особистих висновків відносно заявленого позову: у позові ставиться питання визнати, що інформація в скарзі ОСОБА_7 на імя голови Господарського суду Хмельницької області, де відповідач викладає не перевірені факти, що не відповідають дійсності, шкодять репутації позивача як співробітника судового органу та наносить шкоду його інтересам», в мотивувальній частині рішення суд зазначає, що «судом встановлено, що інформація викладена в скарзі не знайшла свого підтвердження», а в резолютивній частині відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Оскільки, відповідач з такою скаргою не звертався до суду як органу державної влади, який міг би застосувати свої державно власницькі повноваження для поновлення права відповідача, а відповідач звертався до суду як до юридичної особи роботодавця де позивач працює з метою принизити її честь, гідність та ділову репутацію, тому застосування ст. 40 Конституції України в даній справі є помилковим.

Таким чином, позиція Хмельницького міськрайонного суду повністю суперечить позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеній в постанові №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а прийняте судом рішення порушує вимоги ст. ст. 32 та 68 Конституції України, а також повністю суперечить нормам ст. 277 ЦК України.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, рішення суду просили скасувати і задоволльнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що до голови Господарського суду у Хмельницькій області ОСОБА_8 08 червня 2015 року надійшла скарга відповідача на дії працівника господарського суду ОСОБА_4

За результатами перевірки зазначеної скарги керівництвом Господарського суду у Хмельницькій області звернуто увагу ОСОБА_4 на необхідність чіткого дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та інших нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо поведінки державних службовців та працівників апарату суду, не тільки в робочий час, а також в інший період коли працівник знаходиться за межами суду, тобто станом на 24 червня 2015 року у керівництва суду не було підстав для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Отже, на думку суду першої інстанції, звернення особи за захистом своїх прав до керівництва господарського суду, в якому працює позивач ОСОБА_4, не можуть розглядатися як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що відповідач в ході судового розгляду висловив своє субєктивне ставлення до поведінки працівника господарського суду ОСОБА_4

Такі висновки суду є правильними і узгоджуються з наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Встановлено, що відповідно до змісту скарги, підставою звернення ОСОБА_7 до Господарського суду Хмельницької області, в якому помічником судді працює ОСОБА_4, стало наявність судового спору за земельну ділянку, стороною якого є ОСОБА_7

В цьому зверненні заявник виклав судження щодо ОСОБА_4 у звязку з її відношенням до обставин, повязаних з вказаним земельним спором, та просив, як зазначено в скарзі: «…розібратися стосовно ОСОБА_4, яка на мою думку не відповідає посаді помічника судді…», а також «… прийняти міри стосовно ОСОБА_4М…».

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заявник використав передбачене ст. 40 Конституції України право звернення до органу державної влади, таке звернення не мало на меті поширення неправдивої інформації і його метою не було приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначається, що в порушення ст. ст. 2, 8, 213 ЦПК України Хмельницьким міськрайонним судом зроблено неправильний висновок про фактичні обставини справи, не взято до уваги, що Господарський суд Хмельницької області є судовим, а не правоохоронним органом, і внаслідок такого помилкового висновку судом було безпідставно застосовано рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 1-9/2003. Оскільки, відповідач звертаючись з таким зверненням, не звертався до суду як органу державної влади, який міг би застосувати свої державно власницькі повноваження для поновлення права відповідача, а відповідач звертався до суду як до юридичної особи роботодавця де позивач працює з метою принизити її честь, гідність та ділову репутацію, тому застосування ст. 40 Конституції України в даній справі є помилковим.

Проте такі доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основний висновок суду першої інстанції про те, що звернення особи до керівництва господарського суду за захистом своїх прав не може розглядатися як поширення неправдивих відомостей, якщо не було встановлено, що фактичною метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації особи, є обґрунтованим і таким, що ґрунтується на законі. Під час розгляду справи не було встановлено, що метою звернення ОСОБА_7 за місцем роботи ОСОБА_4 було приниження її честі, гідності та ділової репутації.

Тому та обставина, що Господарський суд Хмельницької області є судовим, а не правоохоронним органом, і як внаслідок застосування до правовідносин, що виникли, рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 1-9/2003 в обґрунтуванні свого рішення щодо відмови в позові, не впливає на правильність по суті судового рішення.

З урахуванням того, що суд правомірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4, колегія суддів не має підстав погодитися з доводами апеляційної скарги і у тій частині, що позиція Хмельницького міськрайонного суду повністю суперечить позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеній в постанові № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а прийняте судом рішення порушує вимоги ст. ст. 32 та 68 Конституції України, і повністю суперечить нормам ст. 277 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Тому, посилання в апеляційній скарзі на недоліки змісту самого рішення ( як то «…суд без посилання на жодне джерело права зробив висновок, що «не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок звернення з скаргою до органу у якому працює особа. оскільки нормою Закону встановлено спеціальний порядок дослідження та перевірки зазначених фактів»), також не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду про відмову в задоволенні позову.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Стефанишин С.Л.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 41