Справа №488/4637/13-ц 14.05.2015 14.05.2015
Провадження №22-ц/784/1118/15
Головуючий у першій інстанції: Циганок В.Г.
Категорія 48 Доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання: Романенко Ю.О.,

за участі: представників позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування Кабацюри О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2015 року за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_7, за участю третьої особи -Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки і піклування, про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення способу спілкування з донькою,

в с т а н о в и л а:

В вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення способу спілкування з донькою.

Позивач зазначав, що після розірвання шлюбу відповідачка забрала дитину та переїхала проживати до своєї матері. ОСОБА_7 перестала надавати йому можливість спілкуватися з дочкою. З осені 2012 року відповідачка стала проживати із співмешканцем ОСОБА_8 , з яким донька не находить порозуміння та його присутність викликає у неї страх та душевні хвилювання. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 136 від 22 лютого 2013 року визначено участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Проте відповідачка порушила порядок побачення з дитиною та перестала надавати позивачу побачення з донькою. Всі спроби врегулювання з ОСОБА_7 конфлікту щодо спілкування з дитиною виявилися марними.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою особисто засобами телефонного, електронного та іншого зв'язку, щорічно передавати дитину на час осінніх, зимових, весняних, літніх канікул, зобов'язати відповідачку надавати щотижнево кожного четверга точну інформацію щодо фактичного місця знаходження, перебування доньки.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано відповідачку не перешкоджати позивачу у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено спосіб участі ОСОБА_6 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки як побачення з нею у присутності її матері щонеділі з 11.00до 16.00 години. Побачення проводити за місцем проживання дитини у м. Миколаєві та у громадських місцях м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та обрати інший спосіб участі позивача у спілкуванні з дитиною та повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

При встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, сторони з 5 березня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 8).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2007 року шлюб між сторонами розірвано (т. 1а.с. 9-10). За домовленістю сторін, після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір'ю ОСОБА_7, про що зазначено в наведеному рішенні суду.

На даний час ОСОБА_7 та донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають в кв. АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 50).

Місце проживання позивача, батька дитини, зареєстровано в АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 5).

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо, останній звернувся з цього питання до органу опіки та піклування, а саме Миколаївської міської ради, виконавчим комітетом якої 22 лютого 2013 року прийнято рішення про визначення участі ОСОБА_6 у вихованні дитини доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надано йому можливість побачень з дитиною у період весняних та літніх (з 15 липня по 29 серпня) канікулярних днів з виїздом за місцем проживання батька з правом зміни часу спілкування за взаємною згодою батьків з урахуванням бажання дитини. (т. 1 а.с. 13).

Вказане рішення відповідачкою ОСОБА_7 не виконувалося, в зв'язку з чим позивач звертався як до неї так і до Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району м. Миколаєва (т.1 а.с. 14). Факт такого ухилення підтверджено листом вказаного органу на ім'я позивача, в якому зазначено, що мати дитини не відповідає на телефонні дзвінки та за місцем проживання двері не відчиняє (а.с. 15).

За вказаних обставин, районний суд дійшов вірного висновку про наявність підстав щодо покладення обов'язку на ОСОБА_7 не чинити перешкоди батьку у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючі позовні вимоги частково та встановлюючи спосіб спілкування батька з дитиною за місцем проживання дитини та в громадських містах м. Миколаєва в присутності матері, районний суд послався на висновок Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини та висновку судово-психологічної експертизи та вважав, що такий спосіб спілкування батька з дитиною відповідає інтересам дитини.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до частин 4 та 5 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В порушення наведених вимог закону в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки і піклування, яким, відповідно до положень ст. 56 ЦК України є виконавчі органи міських рад, тобто Виконавчий комітет Миколаївської міської ради. Проте відповідного висновку Миколаївський міськвиконком до суду першої інстанції не надавав.

Натомість, суд же послався на висновок Ізмаїльської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року складений за місцем проживання та за заявою ОСОБА_6 про визначення місця проживання доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним (т. 1 а.с. 12). Тоді як спір по даній справі полягає не в визначенні місця проживання дитини, а в визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідно до позову, який ОСОБА_6 подав до суду 19 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 2). За такого, посилання на вказаний висновок Ізмаїльської районної адміністрації не є виправданим.

Однак, орган опіки і піклування вирішуючи питання щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною в рішенні від 22 лютого 2013 року дійшов позитивного висновку та зазначив, що така участь можлива з виїздом за місцем реєстрації батька (а.с. 13). Вказане рішення не містить будь-яких застережень щодо обов'язкової участі матері під час спілкування з дитиною.

Дане рішення органу опіки та піклування прийняте на підставі висновку Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району м. Миколаєва від 1 лютого 2013 року, який містить позитивні характеризуючі дані стосовно позивача та не містить будь, яких застережень щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с. 37).

Відповідно до копії трудової книжки, виданої на ім'я позивача та довідки з місця роботи, останній працює на посаді інженера-програміста з 18 квітня 2012 року згідно наказу № 10-к від 18 квітня 2012 року (т. 1 а.с. 41, т. 2 а.с. 193). Вчасно сплачує аліменти, заборгованість відсутня (т. 2 а.с. 195 -196).

Згідно з характеристик, виданих за місцем роботи, ОСОБА_6 характеризується позитивно, як доброзичливий, привітний, ввічливий і чемний, здатний в разі необхідності знайти компромісне рішення, уважний до людей, тактовний, працьовитий сумлінний в роботі ( т.1 а.с. 6, т.2 а.с. 191).

Малолітня ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у 3-Г класі Миколаївської загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів № 54, характеризується позитивно (т.1. а.с. 57).

Відповідно до довідок медичних установ ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, спостерігається в дитячій консультації ЖЦРБ з моменту народження, в дитячій консультації з 2007 року та в сімейній амбулаторії № 3 КУ «ЦПМСП» з 1 квітня 2013 року з приводу профілактичних оглядів та простудних захворювань. Даних про наявність у дитини хронічних захворювань вказані медичні довідки не мають (а.с. т. 1 44, 45, 63).

Із наданих суду фотознімків, слідує, що ОСОБА_6, з народження доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 ставиться до неї з любов'ю, турботою, приймає активну участь у догляді за нею, та в подальшому вихованні , спільно проводить вільний час, а також щодо комфортного перебування дитини в родині позивача та в оточенні бабусі та дідуся (т. 1 а.с. 82-102, 138-140, т. 2 а.с. 54-76).

На виконання ухвали апеляційного суду Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради надано висновок від 13 травня 2015 року, відповідно до якого є доцільним встановлення часу зустрічей батька з дитиною за місцем її навчання та за місцем реєстрації проживання батька в АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 189-190).

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає будь-яких перешкод у здійсненні позивачем, батьком малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, своїх обов'язків, щодо виховання та розвитку дитини, спілкування з батьком є природнім для дитини, сприяє збереженню родинних стосунків та посилює у дитини відчуття захищеності.

Висновок судово-психологічної експертизи від 27 жовтня 2014 року стосовно негативного впливу зустрічей батька з дитиною без присутності матері, ґрунтується на неприязних відносинах, які склалися між батьками дитини та на відношенні малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 до матері та батька.

Проте, вказаний висновок ґрунтується на протиріччі. Так, зустріч батька з дитиною в присутності матері, з урахуванням ставлення батьків одне до одного, саме і є підставою для створення напруження під час спілкування та буде негативно впливати на психо-емоційний стан дитини.

Із змісту експертного дослідження слідує, що малолітня ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, бажає бачитьсь з батьком та не ставиться до нього негативно. Як пояснила дитина, що коли перебуває у батька не бажає від нього від'їджати, але ж скучає і за мамою. Позивач ОСОБА_6 усвідомлює свою важливу роль у становленні особистості доньки , поважає її індивідуальність, намагається проводити більше часу разом з донькою. Наявність у дитини більш тісного зв'язку з матір'ю, є цілком виправданим, оскільки дитина проживає з мамою, яка здійснює повсякденну опіку, догляд та виховання дитини.

Вказане не може бути перешкодою у спілкуванні батька з дитиною без участі матері за місцем проживання батька під час канікул в навчальному закладі де навчається дитина, оскільки відсутні будь-які вагомі підстави для заборони цього (загроза життю, здоров'ю, тощо). Наведені вище обставини навпаки вказують на необхідність більш тісних та тривалих контактів батька з дитиною для усунення певних страхів дитини, які виникли на фоні розлучення батьків, відновлення довірительних відносин, та формування усталеного родинного зв'язку батька з донькою.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, обраний судом, а саме їх побачення з 11-00 до 16-00 години щонеділі за місцем проживання дитини та в громадських містах м. Миколаєва, не відповідає інтересам дитини, унеможливлює в повній мірі реалізувати батьком свої обов'язки у її вихованні та піклуванні про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток та порушує відповідні батьківські права позивача. Такий спосіб спілкування є неприйнятним також і в силу неприязних стосунків між батьками, необхідності створення комфортних та належних санітарних умов для спілкування з дитиною, її відпочинку, харчуванню тощо, враховуючи вік дитини під час спілкування. Також при встановленні такого способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею не додержано розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини та невиправдано надано очевидної переваги в цьому матері дитини.

Не можна погодитись і з ствердженням суду, що робота позивача в м. Одесі та наявність в нього іншої сім'ї, створить некомфортне перебування дитини за місцем його реєстрації. Так відсутність батька в зв'язку з роботою, є звичайним станом речей, як і перебування дитини в цей час під наглядом діда з бабою, чи дружини батька, з якими склалися у дитини доброзичливі стосунки, що очевидно відображено на фотознімках.

За такого, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення суду в частині встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною змінити та визначити такий спосіб шляхом побачень з виїздом дитини за місцем реєстрації проживання батька в АДРЕСА_2 без присутності матері під час всього періоду зимових канікул в учбовому закладі де навчається дитина, та літніх канікул починаючи з 1 червня до 20 липня щороку з правом відпочинку з дитиною за межами місця реєстрації батька, а також - за місцем навчання дитини під час учбових перерв необмежено.

В решті позовних вимог, районний суд правомірно відмовив в задоволенні позову, оскільки задоволення вимог про покладення зобов'язання на відповідачку не чинити перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею, фактично передбачає заборону здійснювати такі перешкоди у будь-який спосіб, в тому числі і не надання інформації щодо дитини та її місця перебування, тощо. Тому вимоги про зобов'язання відповідачку надавати відповідну інформацію щодо дитини, навчання, її перебування, передачу дитини в присутності державного виконавця не потребує додаткового вирішення.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду в частині покладення зобов'язання на ОСОБА_7 не чинити перешкоди у вихованні дитини та в спілкуванні з нею батька, а також в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, на підставі положень ст. 308 ЦПК України , підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 303, 307, 308, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2015 року в частині визначення способу участі в вихованні дитини та спілкуванні з нею змінити.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спілкуванні з нею шляхом побачень з виїздом дитини за місцем реєстрації проживання батька в АДРЕСА_2 без присутності матері під час всього періоду зимових шкільних канікул, та літніх шкільних канікул починаючи з 1 червня до 20 липня щороку з правом відпочинку з дитиною за межами місця реєстрації батька, а також - за місцем навчання дитини під час учбових перерв необмежено.

В іншій частині вказане рішення районного суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: