Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді Астахової О.О.

при секретарі: Рудь Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1», визначити місце проживання спільної із відповідачем дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із нею, понесені судові витрати по оплаті судового збору стягнути з відповідача у розмірі 243,60 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 зазначила, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Питання проживання спільної дитини разом із позивачем, сторонами вирішено добровільно. Подальше збереження шлюбу ОСОБА_1 вважає неможливим, оскільки між сторонам повністю втрачено почуття любові, близькості та поваги.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 07 жовтня 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрито в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить розірвати шлюб із відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1», судовий збір стягнути на її користь із ОСОБА_2 Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що 27 лютого 2010 року сторони зареєстрували шлюб, у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис та видане свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 04 січня 2011 року, серія НОМЕР_2, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис за №08.

Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Питання проживання та утримання спільної дитини між ними вирішено мирним шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи бажання позивача залишити їй шлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дружині слід залишити прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 24, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2010 року, серія НОМЕР_1, про що в Книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис за №299 - розірвати.

Після розірвання шлюбу дружині залишити прізвище «ОСОБА_1», чоловіку залишити прізвище «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя