Номер провадження: 22-ц/785/4488/15
Головуючий у першій інстанції : ОСОБА_1
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, ОСОБА_2,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кодимського районного суду м. Одеси від 20 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_4 05 лютого 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу згідно боргової розписки.

В судовому засіданні, уточнивши свої позовні вимоги, пояснила, що у квітні 2006 року позичила відповідачеві ОСОБА_3 2300 доларів СІНА. Тривалий час відповідач грошові кошти не повертав, а тому на її прохання у 2009 та 2012 p.p. написав ще дві розписки, в яких підвередив факт отримання кредиту. З цих підстав просила позов задовольнити і стягнути з відповідача 2300 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявленого позову не визнав, пояснивши, що дійсно у квітні 2006 року позичив у позивача 12000 грн. для придбання легкового автомобіля. У 2009 та 2012 p.p. на вимогу позивача написав письмові розписки, в яких підтвердив факт отримання у неї позики, при цьому, на вимогу позивача, вказав, що позику отримав у доларах США, а не у гривні. Підтвердив, що отриману позику у гривнях до цього часу позивачеві не повернув та поверне при наявності грошових коштів.

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду ОСОБА_3 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

14 квітня 2006 року сторонами була складена письмова розписка, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_4 позичила відповідачеві ОСОБА_3 в борг строк на один рік 2300 доларів США.

Письмовими розписками від 20 лютого 2009 року та 12 квітня 2012 року

відповідач ОСОБА_3 двічі підтверджував факт отримання у позивача позики в сумі 2300 доларів США.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочину виникли відповідні цивільні права та обовязки.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей.

У відповідності зі ст.509 ЦК України в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Тому повернення відповідачем позивачеві боргу є його обовязком.

Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Між тим, відповідач у справі взяті на себе зобовязання за договором позики належним чином та у встановлений строк не виконала.

При цьому, посилання відповідача на отримання позики у гривні суд правильно не прийняв до уваги, оскільки ці твердження спростовуються наданими позивачем письмовими розписками від 14 квітня 2006 року, 20 лютого 2009 року та 12 квітня 2012 року, з яких вбачається, що відповідач позичив 2300 доларів США.

Пленум Верховного суду України в п. 14 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, вказав, що згідно з ч.1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Отже, судом встановлено невиконання відповідачем ОСОБА_3 свого зобовязання щодо повернення грошового боргу позивачці, тому суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача 53820 грн., що за встановленим Національним банком України 19 березня 2015 року офіційним курсом еквівалентно 2300 доларів США (курс валют 19.03.2015 року: 100 доларів США - 2339 грн.40 коп., діє до 14 години 20 березня 2015 року).

Окрім цього, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст.79 ЦПК України відноситься судовий збір.

Сума стягнутих з відповідача грошових коштів складає 53820 грн., а відтак розмір судового збору у справі складає 538 грн. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. (квитанція 0.0.345255713.1 від 05 лютого 2015 року), у звязку з цим з відповідача на користь позивача підлягав стягненню судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., а на користь держави - в сумі 294 грн.40 коп.

Про те, що відповідачем були взяті в борг гроші він підтвердив і в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кодимського районного суду м. Одеси від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

ОСОБА_5Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

ОСОБА_2