Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5148/15-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 50 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду даним позовом.

В обґрунтування позову зазначала, що з 17.06.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з березня 2015 року не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Він зареєстрований як фізична особа-підприємець, має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їх доньки до досягнення дитиною повноліття.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 02 червня 2025 року.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог про стягнення аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця.

Зокрема зазначає, що відповідач являється приватним підприємцем і має нерегулярний, мінливий дохід. Вона ж потребує стабільності щодо утримання дитини. Тому вважає, що аліменти, які підлягають стягненню, повинні бути присуджені судом у твердій грошовій сумі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Положеннями ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК, розяснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановив суд та вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

В добровільному порядку ОСОБА_2 достатньої та регулярної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Також, матеріалами справи доведено та не заперечується відповідачем, що останній є працездатною особою, з 28.10.2009 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, інвалідом не являється, іншої сім'ї, дітей та інших осіб на утриманні не має, жодних стягнень по виконавчих листах з нього не проводиться (а.с.18).

Відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2013 рік та 2014 рік, поданих до Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області 28.01.2014 року та 21.01.2015 року, загальна сума доходу відповідача за звітний період становить: за 2013 рік - 111 359 грн.; за 2014 рік - 117 844 грн. При цьому, помісячний розмір доходу відповідача згідно податкових декларацій не визначається (а.с. 10-14).

Тобто, доводи позивачки про те, що відповідач, являючись приватним підприємцем має нерегулярний, мінливий дохід є обґрунтованими.

Відтак, ураховуючи вимоги ст.184 СК України розмір аліментів, які підлягають присудженню з відповідача на утримання доньки, мають бути визначені судом у твердій грошовій сумі, а не відповідно до ст.183 СК України у частці від заробітку, як помилково визначив суд першої інстанції.

Таким чином, оскільки неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів, визначених судом у частці від заробітку підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково із визначенням розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, визначаючи розмір аліментів колегія суддів враховує обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК, а також розяснення, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", а саме враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей та утриманців, інші обставини, що мають істотне значення, і визначає їх розмір у сумі 1 000 грн. щомісяця, до повноліття дитини.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. (одну тисячу грн.) щомісячно, починаючи стягнення з 06 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 02.06.2025 року.

У задоволенні решти позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді