АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8883/15 Головуючий 1 інст. Шелест І.М.
Справа № 646/9764/15-ц
Категорія : житлові Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позовних вимог позивачі вказували, що вони є власниками житлової квартири АДРЕСА_1. Квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 42,3 кв.м. З 2001 року крім них у квартирі зареєстрований відповідач, він є колишнім чоловіком ОСОБА_5, яка є їх матірю та батьком ОСОБА_3. ОСОБА_6 з 2004 року переїхав на інше постійне місце проживання, у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, не оплачує комунальних послуг тощо.

Тому, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 33 по проспекту Московському, буд. 88 у місті Харкові.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову, вказував, що з моменту реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 він проживав у квартирі, у них народилася дочка, він піклувався про родину і залишився проживати після розірвання шлюбу у квартирі. Проте, проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 він не може з 03 січня 2014 року, оскільки позивачі змінили замки і після повернення додому він не зміг потрапити до квартири. Вказує, що він є громадянином України, іншого житла у місті Харкові не має. До цього часу проживав у квартирі, приймав участь в утриманні житла.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_4 постійно ніколи не проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, особистих речей в квартирі не мав, за комунальні послуги не сплачував. Реєстрація у квартирі йому була необхідна не для проживання, а для реєстрації адреси ФОП та використання підвалу під склад. Перешкод в користуванні житлом вони не чинили відповідачу, замки у квартирі змінили через його поломку.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на спірній житловій площі відповідач не проживає більше одного року з поважних причин, а саме через перешкоди з боку позивачів, які поміняли замки на вхідних дверях у січні 2014 року.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-10).

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло та виселення. Зустрічний позов ОСОБА_4 про поновлення порушеного права на житлову площу та вселення, - задоволено. Вселено останнього в квартиру АДРЕСА_2 (а.с.50-53).

Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є колишнім чоловіком ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_3 З дозволу усіх власників квартири був вселений та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 понад один рік не користується квартирою №33 по проспекту Московському, №88 у місті Харкові.

Згідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

В п. 39 розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Сторонами не заперечується факт заміни замків з січня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки доказів того, що відповідач не проживає в спірній квартирі і не користується нею без поважних причин матеріали справи не містять.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

ОСОБА_7