Справа № 308/3938/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

22 вересня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого Івашковича І.І.,

при секретарі Гайданка Г.В.,

з участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, згідно з яким просить поділити спільне майно подружжя, а саме: виділити в натурі ОСОБА_4 та залишити за ним у власність автомобіль марки «Фіат» (Fiat), модель Улісс(Ulisse), реєстраційний номер «НЕ 109 ВО», колір «білий»; стягнути на користь позивачки грошову компенсацію в розмірі 1600 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 24112 грн.

Мотивує позовні вимоги тим, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 (з 18.02.2012 по 20.02.2014) для потреб сім»ї було придбано автомобіль марки «Фіат» (Fiat), модель Улісс (Ulisse), реєстраційний номер «НЕ 109 ВО» (автомобіль не розмитнений, зареєстрований в ОСОБА_6 Республіці).Автомобіль вартістю 3200 Євро придбано за спільні сімейні кошти. З підстав, передбачених ст. 60, ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилаючись на положення ст. ст. 69-72 Сімейного кодексу України, з урахуванням того, що позивач та відповідач не дійшли згоди про поділ автомобіля та виплати грошової компенсації, позивач просить виділити відповідачу вказаний автомобіль в натурі з відшкодуванням ним на користь позивача половини вартості автомобіля, що складає 1600 євро (24112 грн.).

Відповідач позов заперечив та подав зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом передачі майна законному власнику, згідно з яким просить зобов»язати відповідача ОСОБА_3 (позивача за первісним позовом) усунути перешкоди у користуванні його власністю телевізором марки LCD«SAMSUNG» з кронштейном шляхом повернення позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_4 як законному власнику. Зустрічні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_4Ю до перебування у шлюбі з ОСОБА_3 купив за кредитні кошти телевізор LCD«SAMSUNG» - плазмова модель, кронштейн, встановлення ТВ «Мінімум». Після реєстрації шлюбу перейшов проживати до дружини, переніс вказаний телевізор. Також з метою матеріального забезпечення сім»ї зайнявся постачанням товарів з Словаччини, для чого взяв в оренду автомобіль марки «Фіат» (Fiat), модель Улісс (Ulisse), реєстраційний номер «НЕ 109 ВО», який належить на праві приватної власності громадянину Словацької республіки ОСОБА_7. У зв»язку із виникненням спору із позивачкою власник ОСОБА_7 припинив всі усні домовленості по оренді автомобіля.

Вимоги позивачки вважає незаконними, оскільки такі стосуються чужого майна. Стверджує, що жодних угод на придбання спірного автомобіля не укладав, державна реєстрація автомобіля не здійснювалася.

Посилаючись на ті мотиви, що вищевказаний телевізор придбано ним до реєстрації шлюбу із позивачкою, відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить зобов»язатиФеренцик Л.О. усунути перешкоди у користуванні телевізором шляхом повернення йому як законному власнику.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд констатує висновки наступні.

За первісним позовом.

Згідно із ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Виходячи із змісту вищенаведених правових норм, слід дійти висновку, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК).

Звернувшись з позовом про поділ автомобіля марки «Фіат» (Fiat), модель Улісс (Ulisse), реєстраційний номер «НЕ 109 ВО» як об»єкта права спільної сумісної власності подружжя, позивач ОСОБА_3 не надала жодного доказу на підтвердження придбання цього автомомбіляу власність будь-ким із подружжя під час перебування їх у шлюбі. Натомість, як з доводів за первісним позовом, так і за зустрічним, слідує, що вказаний автомобіль зареєстровано за громадянином ОСОБА_6 Республіки ПисанецьІгором, чим спростовуються твердження позивачки за первісним позовом про правовий режим спірного автомомбіля як спільної сумісної власності подружжя.

Відтак, вимоги за первісним позовом є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За зустрічним позовом.

У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, щокожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, які вважає порушеними. Врегульовані згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України способи захисту спрямовані на на відновлення суб"єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало раніше.

Правові засади захисту права власності закріплено у ст.386 Цивільного кодексу України, що міститься у гл.29 "Захист права власності" цього Кодексу. Так, згідно з ч.2 ст. 386 Цивільного кодексу України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Предметом зустрічного позову є вимоги про усунення перешкод у користуванні майном телевізором, що за твердженням позивача за зустрічним позовом належить йому на праві власності, тобто зустрічний позов за правовою природою є позовом негаторним.

Негаторний позов це позов володіючого відповідним майном власника до будь-якої особи про усунення перешкод, які вона створює у користуванні чи розпорядженні цим майном.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, за змістом вказаних правових норм власник має право вимагати усунення порушення його прав, якщо дії третіх осібмають неправомірний характер.

Доказів створення відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 певними своїми неправомірними діями або бездіяльністю перешкод позивачу ОСОБА_4 у користуванні та розпорядженні його власністю телевізором, матеріали справи не містять.

Вимоги за зустрічним позов є не доведеними та не обгрунтованими згідно з законом, а отже не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11,214,215 Цивільного процесуального кодексу України, ст ст 16,386,391 ЦК України, суд

РІШИВ:

У первісному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (автомомбіля марки «Фіат» (Fiat), модель Улісс(Ulisse), реєстраційний номер «НЕ 109 ВО») та стягнення грошової компенсації в розмірі 24112 грн. та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов»язання усунути перешкоди в користуванні телевізором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Івашкович І.І