№ 201/5179/15-ц
провадження 2-з/201/194/2015
УХВАЛА

13 травня 2015 року м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (49000, Україна, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49000, Україна, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення сум, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 квітня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення сум.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Ухвалою судді від 03 квітня 2015 року було повернуто заяву про забезпечення позову.

ОСОБА_1 13 травня 2015 року до суду знову було подано заяву про забезпечення позову в якій вона просить суд накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти відповідача, в межах позовних вимог, а саме: арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: 49000, АДРЕСА_2; арешт на майно відповідача, яке знаходиться за місцем його проживання за адресою: 49000, АДРЕСА_2; арешт на будь-яке інше рухоме та нерухоме майно, грошові кошти відповідача ОСОБА_2, що йому належать, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та відповідач свої зобовязання не виконує, а борг не визнає та на думку позивача вживає заходів для відчуження майна (оголошення про продаж належного йому будинку), що йому належить, щоб зробити стягнення боргу неможливим і таким чином утруднить виконання рішення суду або взагалі зробить неможливим його виконання.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти відповідача, в межах заявлених позовних вимог у розмірі 1 684 629 грн. 62 коп., а саме: арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: 49000, АДРЕСА_2; арешт на майно відповідача, яке знаходиться за місцем його проживання за адресою: 49000, АДРЕСА_2; арешт на будь-яке інше рухоме та нерухоме майно, грошові кошти відповідача, що йому належать, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник майновий спір з приводу стягнення суми боргу, що є значною (1 684 629 грн. 62 коп.), а також враховуючи, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України, та є співмірними із заявленими позивачем вимогами та підлягають застосуванню в даному випадку. Зважаючи на вище викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому з урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість здійснити відчуження майна, що йому належить, на користь інших осіб, а тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача ОСОБА_2Г.) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що стали предметом спору, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову вживаються судом до розгляду справи по суті і в межах позовних вимог та стосовно майно або грошових коштів, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, тобто вони мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти відповідача, в межах заявлених позовних вимог у розмірі 1 684 629 грн. 62 коп., а саме: арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: 49000, АДРЕСА_2; арешт на майно відповідача, яке знаходиться за місцем його проживання за адресою: 49000, АДРЕСА_2; арешт на будь-яке інше рухоме та нерухоме майно, грошові кошти ОСОБА_2, що йому належать.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 13 травня 2015 року.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк