Справа № 357/2486/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Рябченко Л. А. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

з участю адвоката Маліцький О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3,

Третя особа: ОСОБА_4,

про розірвання договору довічного утримання, поновлення права,

встановив:

Представник позивача подав до суду позов, просить розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 2.12.2005 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно з яким остання набула у спільну власність 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та договір довічного утримання, згідно з яким відповідач набула у спільну власність 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0645га, призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1; припинити право власності відповідача на набуте майно; поновити право власності позивачу на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтував тим, що відповідно до умов договору довічного утримання, відповідач взяв на себе обов'язок по утриманню та догляду за позивачем довічно: матеріально забезпечувати, забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням, надавати побутові послуги прання білизни, ремонту техніки, забезпечувати лікувальними засобами, забезпечувати житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку. Відповідач з дня укладення договору не виконує взяті на себе обов'язки, не сплачує комунальні послуги.

8.11.2014 позивач отримала побутову травму: закритий перелом шийки правого бедра, в зв'язку з чим знаходиться на лікуванні вдома, потребує догляду, який постійно здійснює син ОСОБА_4, який за договорами довічного утримання є власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідач за місцем проживання позивача з'являється дуже рідко, з метою забрати пенсію позивача та влаштувати сварку. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Додатково пояснив, що за станом здоров'я позивач не має змоги пересуватися та бути присутнім у судовому засіданні. Уточнив, що відповідач перестала повністю виконувати умови договору довічного утримання після отримання позивачем травми, отриманої у листопаді 2014 року.

Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, заперечення обґрунтували тим, що договір довічного утримання був укладений ще у 2005 році, з того часу і задовго до його укладення всі обов'язки по утриманню позивачки, яка є матір'ю відповідача та третьої особи по справі, виконувала саме ОСОБА_3. ОСОБА_4 завжди був зайнятий, працював водієм, мав на утриманні чотирьох дітей, відвідував матір на свята. Все піклування за матір'ю взяла на себе відповідач зі своїми дітьми: прибирала в будинку, робила ремонт, прала, готувала їсти, купувала ліки, доглядала, коли позивач поламала руки, при цьому квитанцій на придбання будь-чого для матері не збирала. Пенсії матері ніколи не отримувала і не забирала.

Після отримання позивачем травми у листопаді 2014 року між відповідачем та третьою особою була усна домовленість про догляд матері по черзі по певних днях. Згодом між ними почали виникати сварки та конфлікти, ОСОБА_4 заборонив відповідачці, її дочці та зятю приходити навіть на подвір'я, виганяв та виштовхував з будинку. При цьому відповідач неодноразово отримувала травми: 28.12.2014 третя особа наніс удар в обличчя, внаслідок чого вибив зубний міст, 1.02.2015 заподіяв перелом пальця руки, про що свідчать медичні документи. З даного приводу відповідач подавала заяву до міліції, але її попросили заради старенької матері забрати заяву, що вона і зробила. Мати постійно просила потерпіти поведінку брата.

Відповідач пропонувала забрати матір для догляду до себе, оскільки вона ще й допомагає доглядати дитину-інваліда меншої доньки, яка живе поряд з нею, проте ОСОБА_4 заперечив проти цього, а мати сказала, що нехай вирішує саме він. Відповідач вважає, що брат налаштовує матір проти неї, навмисно вирішив позбавити її будинку та землі, які вона отримала за договором. Але договірні зобов'язання по утриманню позивача є солідарними, без конкретного визначення обов'язків між набувачами, тому договір довічного утримання з підстав, зазначених позивачем не може бути розірваний з відповідачем. Третя особа, як він сам стверджує, виконує в повному обсязі зобов'язання за договорами довічного утримання. До того ж третя особа перешкоджає відповідачу виконувати зобов'язання за договором.

Третя особа - ОСОБА_4 - вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач самоусунулася від виконання договору довічного утримання після отримання травми позивачем з грудня 2014 року. Відповідач зайнята своїми справами. Не має можливості та бажання бути поруч з матір'ю, всі обов'язки по утриманню та догляду за хворою виконує він: постійно знаходиться біля позивача, годує її, миє, забезпечує ліками, про що свідчать надані чеки на їх придбання, забезпечує чистою білизною, натомість відповідач лише приходить щоб влаштувати сварки.

Заслухавши доводи сторін, думку третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що 2.12.2005 між ОСОБА_2 - «відчуджувачем» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - «набувачами» був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно з яким у власність кожного з набувачів перейшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, договір зареєстрований в реєстрі за № 2-7522. Також 2.12.2005 був укладений договір довічного утримання (догляду) між ОСОБА_2 - «відчуджувачем» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - «набувачами» був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно з яким у власність кожного з набувачів перейшла 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0645га, призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1, договір зареєстрований в реєстрі за № 2-7526.

Згідно з п.2 договорів, матеріальне забезпечення з утримання, яке щомісячно має надаватися «відчуджувачу», оцінюється у сумі 100грн.; утримання визначається у вигляді забезпечення відчуджувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, надання побутових послуг (прання білизни, ремонт техніки, тощо), забезпечення лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів.

Згідно з п.п. 3.1.1, п.п. 3.1.2 договорів, «відчуджувач» має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання утримання від «набувачів», передбаченого п.2 договорів; вимагати розірвання договорів у разі невиконання або неналежного виконання «набувачами» обов'язків за цим договором.

Відповідно до ст.744 ЦК України:

«За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.»

Відповідно до ч.3 ст.746 ЦК України:

«Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання (догляду), на праві спільної сумісної власності.

Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним.»

8.11.2014 позивач отримала побутову травму: закритий перелом шийки правого бедра, в зв'язку з чим знаходиться на лікуванні вдома, потребує постійного стороннього догляду, про що свідчить копія картки амбулаторного хворого ОСОБА_2.

Як було встановлено судом, з 2.12.2005 року по день отримання травми сторони не мали претензій щодо виконання договору довічного утримання. Відповідач ОСОБА_3 в повному обсязі виконувала у мови договору та покладені на «набувачів» обов'язки, що не заперечував ОСОБА_4 та не спростовував представник позивача. Проте, після отримання позивачем травми в листопаді 2014 року, між набувачами почали виникати сварки та суперечки з приводу виконання покладених на них договорами довічного утримання обов'язків, що визнали сторони та третя особа. Як стверджує відповідач, вона зазнала психічного та фізичного насильства з боку третьої особи ОСОБА_4, який не допускав її до будинку та подвір'я, які вона набула згідно з договором довічного утримання, заподіяв їй травми, зокрема 28.12.2014 наніс удар в обличчя, внаслідок чого вибив зубний міст, 1.02.2015 заподіяв перелом пальця руки. Про факт отримання тілесних ушкоджень свідчать довідка травматологічного пункту БМЛ № 2 від 1.02.2015, копія медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3. Факти, викладені відповідачем, підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Представник позивача та третя особа наполягають на тому, що з кінця 2014 року обов'язки по догляду та утриманню позивача виконує в повному обсязі ОСОБА_4, що підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12. ОСОБА_4 надав суду квитанції про оплату ним вартості ліків для позивача за 02-04.2015 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Як встановлено судом, набувачами за договорами довічного утримання, є дві фізичні особи: відповідач та третя особа по справі, і згідно вимог законодавства, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним. Відповідач виконувала умови договорів довічного утримання, починаючи з моменту їх укладення, будь-яких суперечок між сторонами та «набувачами» не виникало, а з грудня 2015 року обов'язки по догляду та утриманню позивача взяв на себе третя особа по справі, між «набувачами» виникла конфліктна ситуація та приязні стосунки. Проте, умови договорів довічного утримання продовжують виконуватися належним чином одним із набувачів, який за твердженням відповідача, навмисно перешкоджає йому виконувати умови договорів. Враховуючи, що «набувачами», які мають солідарний обов'язок по утриманню «відчуджувача», виконуються умови договорів, підстав для розірвання договорів з одним із «набувачів» позивач не має.

Тому, вимоги позивача до задоволення не підлягають. Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 610, 611, 744, 746, 755, 756 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-13, 60, 61, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів після його проголошення.

Суддя Л. А. Рябченко