Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання Вох В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що судом за клопотанням представника відповідача було призначено будівельно-технічну експертизу щодо можливих варіантів розподілу майна. Позивачем також було надано ряд запитань на вирішення будівельно-технічної експертизи і у своєму клопотанні вона просила доручити проведення експертизи експертам комунального підприємства «Рівненське ОБТІ». У даному випадку суд не взяв до уваги керівних розяснень ВСУ, викладених у п.5 Постанови Пленуму №8 від 30 травня 1997р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», згідно з яким суд призначає експертизу, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі. Суд у своєму рішенні зазначив, що сторони не надали експертам відповідних документів для її проведення. Дійсно, експерт вимагала від сторін надати документи, які не існують і не можуть існувати на даний час, а саме: технічний паспорт будинку, який виготовляється тільки після повного завершення будівництва обєкта нерухомості, в результаті проведення технічної інвентаризації.

Вважає, суд незаконно також позбавив її права на частку у вартості автомобіля «SENS». Відмовляючи в даній позовні вимозі, суд зазначив, що позивачкою не були надані докази того, що станом на час розгляду справи цей автомобіль, зареєстрований за відповідачем, чи за позивачкою. Факт визнання представником відповідача обставин, що дане майно є спільною сумісною власністю, не може слугувати підставою для задоволення позову. Таке твердження суду, вважає, суперечить вимогам ч.1 ст. 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив фактично з їх недоведеності.

Проте такі висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі та вимогам закону, а тому таке рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

Матеріалами по справі встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1996р. по 11 квітня 2014р.

За час шлюбу придбали кухонний комбайн „Тефаль, пральну машинку „Бош та кухонний гарнітур „Польша які просить поділити позивачка по справі.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що після розлучення позивачка це майно забрала собі і воно в даний час знаходиться в її користуванні.

За наведених обставин в задоволенні вимог про постановлення рішення щодо виділу їй цього майна слід відмовити, оскільки фактично з цього приводу не існує спору.

Судом також встановлено, що за час шлюбу сторони придбали автомобіль марки SENS 2005р. випуску.

За наведених обставин, у відповідності до правил ст. 60, 70 СК України це майно є спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін в ньому є рівними.

Вказаний автомобіль ОСОБА_2 продав в квітні місяці 2014р. без згоди ОСОБА_1 за 30 000 грн., а тому з нього підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 половина виручених грошей, що становить 15 000 грн. До такого висновку колегія суддів приходить з тих підстав, що виручені кошти саме за продаж автомобіля ОСОБА_2 не передавав ОСОБА_1

Що стосується вимог ОСОБА_1 про поділ незавершеного будівництвом житлового будинку 40 по вул. Млинівській в с. Верхівськ Рівненського району Рівненської області, то ці вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт № 15 від 11.12.2013р. таке будівництво розпочато на початку 2014р.

Як зазначено вище сторони розірвали шлюб між собою 11 квітня 2014р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 показала, що до розірвання шлюбу вони разом не проживали ще з 2012р.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що вказане будівництво не може відноситися до спільного майна подружжя, оскільки здійснювалося фактично за особисті кошти ОСОБА_2, а тому поділу не підлягає.

Не підлягають задоволенню і вимоги про поділ земельних ділянок, які належать позивачам на праві особистої приватної власності, набуті ними на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом передачі безоплатно у приватну власність.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ № 7 від 16.04.2004р. (з наступними змінами) відповідно до положень ст.ст. 81,116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду України.

Враховуючи викладені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду від 21 жовтня 2015р. скасувати

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн. в рахунок відшкодування ? частини вартості проданого ОСОБА_2 автомобіля марки SENS 2005р. випуску.

В решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: C.В. Демянчук

ОСОБА_3