У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 жовтня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Гвоздика П.О., суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 07 травня 2015 року, в с т а н о в и л а: У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 06 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 36 000 доларів США із зобов'язанням повернути вказані кошти в термін до 30 травня 2014 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 119159. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, забезпеченого порукою, заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 850 доларів 12 центів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 06 листопада 2009 року становило 239 212 гривень 89 копійок, неустойку в розмірі 500 гривень та пеню в розмірі 1 208 гривень 53 копійки. 01 червня 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист № 2-2032/2010, на підставі якого 13 липня 2011 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 27567484. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0, укладеним 06 червня 2007 року між банком та ОСОБА_1 Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 30 вересня 2014 року у розмірі 47 315,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 312 696 гривень 52 копійки. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 07 травня 2015 року, провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, врахувавши, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2010 року вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. ст. 1049 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844141/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1050 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843583/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином.

Посилаючись на те, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2010 року з боржника стягнуто заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглянуто, що є підставою для закриття провадження у справі. Разом з тим суд першої інстанції не звернув уваги, що суму простроченої заборгованості - 29 850,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 239 212 гривень 89 копійок, неустойку - 500 гривень та 1 208 гривень 53 копійки, розраховано станом на 06 листопада 2009 року, в той час як позов заявлено, виходячи із суми боргу у розмірі 47 315,45 доларів США (612 696 гривень 52 копійки), яка утворилась станом на 30 вересня 2014 року, а тому висновок про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України є передчасним. Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін. За таких ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 342 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді суду першої інстанції слід виходити з викладеного, встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, з'ясувати за який період нарахована сума заборгованості та чи включено суму боргу, стягнуту на підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2010 року до розміру заборгованості, зазначеного у довідці (а. с. 19), і ухвалити у справі законне і обґрунтоване рішення. Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 07 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Т.О. Писана О.М. Ситнік