РІШЕННЯ

іменем України

"12" січня 2015 р. 145/1525/14-ц

2/145/32/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина М. Ю.

за участю секретаря Віценко К.А.

за участю представників

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Пилявської сільської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності та рішення виконавчого комітету Пилявської сільської ради, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 31 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області прийнято рішення № 47, відповідно до якого вирішено оформити право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Крім того, вирішено видати свідоцтво про право власності в с. Пилява на 3/4 частки житлового будинку, позначеного на плані КП "ВООБТІ" літ. "А" загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., з прибудовою "а", верандою "а1", а також відповідну частку господарських споруд : погребу "П/а", гаража 1/2 Б, сараю 1/2 Б, сараю "б", сараю "б1", літньої кухні "Л", сараю "Л1", убиральні "Л2", огорожі 1, огорожі 2, випіт х хвірткою 3, воріт з хвірткою 4, колодязя 5 на ім'я ОСОБА_4 взамін свідоцтва № 32 про право особистої приватної власності на житловий будинок від 15.11.1990 року, виданого колгоспному двору, головою якого являлась ОСОБА_4, а також Вінницькому обласному БТІ заповнити бланки свідоцтв та зареєструвати житловий будинок за ОСОБА_4.

В подальшому на підставі зазначеного рішення № 47 від 31.10.2012 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво САЕ № 479135 про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

В примітці до вказаного документу зазначено, що він виданий взамін свідоцтва про право власності № 32 від 15.11.1990 року.

Вважає, що оформлення права власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 порушує її права та охоронювані законом інтереси, виходячи з наступного:

Її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали в незареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання ними було набуто у власність житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 звернулась до Тиврівського районного народного суду з позовом про поділ майна колгоспного двору.

До його складу входили 4 чоловіки - позивачка ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_7 та двоє дітей, вона - ОСОБА_3 та її зведена сестра - ОСОБА_8.

Оскільки вони з її сестрою залишались проживати з матір'ю, суд, виділив їх матері 3/4 частки колгоспного двору, а її батькові 1/4 частку.

Оскільки зазначене нерухоме майно мало статус колгоспного двору, до правовідносин щодо виникнення, зміну та припинення прав на таке майно застосовувались положення Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Таким чином після поділу колгоспного двору по АДРЕСА_1 утворилось два колгоспні двори - колгоспний двір, головою якого був її батько, ОСОБА_7 та колгоспний двір, головою якого була її мати - ОСОБА_4 і до складу якого входили вона та її зведена сестра.

Вона проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 до 2007 року і в подальшому виїхала на постійне місце проживання в м. Вінниця.

Положення законодавства про колгоспні двори, визначені відповідними статтями ЦК Української РСРС діяли до набрання чинності Закону України "Про власність" (введення в дію - 15.04.1991 року).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР розмір частки членів колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних .

Станом на 15.04.1991 року вона була неповнолітньою, являлась членом колгоспного

двору, до якого відносився житловий будинок з господарськими спорудами № 27 по вул.

Шевченка в с. Пилява, відтак не втратила свого права на частку в майні зазначеного

колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4

Оскільки частки членів колгоспного двору у майні колгоспного двору вважались

рівними, їй належало право на 1/3 частку цього майна.

Однак, ОСОБА_4 оформила право власності на 3/4 частки нерухомого майна по АДРЕСА_1 незважаючи на її право на частку у майні колгоспного двору. Причому підставою для оформлення права власності послужило рішення № 47 виконкому Пилявської сільської ради від 31.10.2012 року.

Приймаючи рішення про признання за ОСОБА_4 права власності на 3/4 частки нерухомого майна по АДРЕСА_1, виконавчим комітетом Пилявської сільської ради було взято до уваги свідоцтво про право особистої власності на цілий житловий будинок № 32, видане не ім'я ОСОБА_4 15.11.1990 року. При цьому виконавчим комітетом Пилявської сільської ради не було взято до уваги, що рішенням Тиврівського народного районного суду від 29.11.1990 року колгоспний двір по АДРЕСА_1 було розділено рішенням Тиврівського районного суду, відтак свідоцтво про право власності ОСОБА_4 не могло братись до уваги.

Виходячи з викладеного вважає, що рішення виконавчого комітету Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 47 від 31.10.2012 року "Про признання права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1" та свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 479135 від 29.11.2012 року підлягають скасуванню.

Просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 479135 від 29.11.2012 року про право власності на 3/4 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, видане виконавчим комітетом Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області на ім 'я ОСОБА_4.

Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 47 від 31.10.2012 року "Про признання права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1".

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з підстав, наведених у заяві.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 позов не визнали. Просять відмовити в задоволенні позову . Пояснили, що членами колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 були і позивачка - ОСОБА_3, друга дочка ОСОБА_4- ОСОБА_8 та онук ОСОБА_6 Позивачка у справі в 2002 р. виїхала в м. Вінниця. Там їй купили частину будинку. Допомагали робити ремонт, добудову. Це житло придбане як компенсація за частку в майні двору по АДРЕСА_1. Після від"їзду до м. Вінниця позивачки було зроблено капітальний ремонт будинку в с. Пилява, газифіковано його. Позивачка ні працею, ні коштами участі у цьому не брала. На даний час будинок в с. Пилява нею подарований ОСОБА_6 Просить в позові відмовити.

Представник відповідача Пилявської с/ради - сільський голова ОСОБА_9 позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_3 виїхала в м. Вінниця в 2001 - 2002 р.р. Їй матір'ю там було придбано частину будинку, за належну їй частку в майні колгоспного двору, про це відомо всім жителям села. Відповідачка робила ремонт свого будинку, газифікувала його. Позивачка їй в цьому не допомагала. Оскаржувані рішення виконавчого комітету Пилявської сільської ради вважає законними, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав. Пояснив, що в цьому будинку народився, потім з матір'ю поїхав і повернувся 11 років тому. Просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що після придбання для Лєни частини будинку в м. Вінниця родичі тиждень вивозили звідти сміття.

Свідок ОСОБА_11 дочка відповідачки, сестра позивачки, пояснила, що проживала в с. Пилява, вийшла заміж, потім повернулася і 22.01.91 р. народила сина, згодом поїхала в с. Голубівку 11 років тому приїхала з дітьми. За цей час в будинку зробили ремонт, міняли вікна, проводили газ. Сестра не допомагала.

Свідок ОСОБА_12 - сестра відповідачки пояснила, що ОСОБА_3 придбали в Вінниці частину будинку, потім робили добудову років чотири.

Свідок ОСОБА_7 показав, що є батьком позивачки. Частину будинку в м. Вінниця дочці купив він за свої кошти. Ніхто йому в цьому не допомагав.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов виходячи з наступного .

Батьки позивачки ОСОБА_3- ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були членами колгоспного двору. Крім них членами колгоспного двору були позивачка у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Рішенням Тиврівського районного народного суду від 29 листопада 1990 року колгоспний двір по АДРЕСА_1 було поділено між членами двору: ОСОБА_7 ? частку, ОСОБА_4 3/4 частки так як з нею проживали і були членами двору позивачка у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 22.01.1991 р. в колгоспному дворі, головою якого була ОСОБА_13 з'явився ще один член двору - ОСОБА_6, син ОСОБА_8, що стверджується витягом з погосподарської книги Пилявської сільської Ради за 1991 - 1993 р.р., особовий рахунок № НОМЕР_1.

Згідно Закону України "Про власність" з 15.04.1991 р. відбулося усуспільнення власності колгоспно - кооперативної у приватну суспільну сумісну власність . Майно придбане внаслідок спільної праці сім'ї , є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними ( ст. 17 Закону України" Про власність ").

На час прийняття даного Закону позивачка у справі - ОСОБА_3 була неповнолітньою.

04.02.2002 р. позивачка вибула з господарства в с. Пилява до м. Вінниця.

31 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області прийнято рішення № 47 про оформлення права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Крім того, про видачу свідоцтва про право власності в с. Пилява на 3/4 частки житлового будинку, позначеного на плані КП "ВООБТІ" літ. "А" загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., з прибудовою "а", верандою "а1", а також відповідну частку господарських споруд : погребу "П/а", гаража 1/2 Б, сараю 1/2 Б, сараю "б", сараю "б1", літньої кухні "Л", сараю "Л1", убиральні "Л2", огорожі 1, огорожі 2, випіт х хвірткою 3, воріт з хвірткою 4, колодязя 5 на ім'я ОСОБА_4 взамін свідоцтва № 32 про право особистої приватної власності на житловий будинок від 15.11.1990 року, виданого колгоспному двору, головою якого являлась ОСОБА_4, а також Вінницькому обласному БТІ заповнити бланки свідоцтв та зареєструвати житловий будинок за ОСОБА_4.

В подальшому на підставі зазначеного рішення № 47 від 31.10.2012 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво САЕ № 479135 про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Зазначений документ виданий взамін свідоцтва про право власності № 32 від 15.11.1990 року.

Відповідно до положень ст. 120 ЦК Української РСР в редакції, що діяла на час виникнення права на майно колгоспного двору, таке майно належить його членам на праві сумісної власності.

Стаття НОМЕР_1 ЦК Української РСР передбачає, що при поділі майна колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знову утворюються, відповідно до часток їх членів із врахуванням господарських потреб кожного з дворів.

Заява позивачки ОСОБА_3, що вона проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 до 2007 року спростовується записом в погосподарській книзі Пилявської сільської ради за 2001 -2005 р. ( а.с.63) згідно якого ОСОБА_3 04.02.2002 р. вибула з господарства в с. Пилява до м. Вінниця, а також записом в паспорті позивачки, ксерокопія якого надана суду (а.с.7) про зняття з реєстрації в с. Пилява 04.02.2002 р., що повністю відповідає запису в погосподарській книзі та записом про реєстрацію в АДРЕСА_2 28.02.2002 р.

Будь - які письмові докази того, що 6/100 будинковолодіння в АДРЕСА_2 на ім'я позивачки у справі згідно договору купівлі - продажу від 13.11.2001 року придбано, як компенсація за її частку в майні колгоспного двору, суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР розмір частки членів колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних .

Згідно роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 2 березня 1973 року № 3 "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього" розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 Цивільного кодексу. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Згідно роз'яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами роз'яснити судам, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. З урахуванням наведеного, оскільки спірний житловий будинок належав колгоспному двору, то розмір частки колишніх членів даного колгоспного двору визначається виходячи із рівності прав всіх членів двору на спільне майно відповідно до положень ст. ст. 116, 127, 129 ЦК СРСР 1922 року, які діяли на час виникнення правовідносин в колгоспному дворі, та ст. ст. 112, 120, 123 ЦК УРСР 1963 року. Таким чином, позивачка, як член колгоспного двору, який до 15 квітня 1991 року не втратив право на частку в його майні ( була неповнолітньою), має право власності на 1/4 частину від 3/4, тобто 3/16 жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, який належав колгоспному двору і зберігся після припинення його існування. Виконавчий комітет Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 29.11.2012 року видав ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно серії САЕ № 479135 на підставі рішення № 47 від 31.10.2012 року "Про признання права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1". Зазначене рішення виконкому сільської ради, свідоцтво про право власності на нерухоме майно є незаконними , оскільки 3/16 його належить позивачці. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 118, 119, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 120-126, 524-526, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 15, 16, 393 ЦК України 2003 року, роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 березня 1973 року № 3 "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду УРСР № 15 від 25 травня 1998 року, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 479135 від 29.11.2012 про право власності на 3/4 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, видане виконавчим комітетом Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області на ім 'я ОСОБА_4. Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 47 від 31.10.2012 року "Про признання права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1".

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ліщишина М. Ю.