АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/52/2015 Головуючий в І інстанції Войцеховська Я.В.
Категорія Доповідач: Воронцова Л.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця 15 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 11 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дочірнього підприємства «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24.09.2012 р. з відповідача на її користь стягнута заборгованість по заробітній платі за період з 31.10.2008 р. по 14.07.2009 р. в сумі 83946,00 грн., компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з листопада 2008 р. по травень 2012 р. в сумі 16592,61 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7000 грн. 23.10.2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь вказаних сум. Встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 29.10.2012 року. Посилаючись на те, що в порушення вимог трудового законодавства, відповідач не провів з нею розрахунку, вона неодноразово: 01.10.2012 р. та 23.09.2014 р. зверталася до суду з позовом про стягнення з останнього на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.04.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2014 р. позов задоволено. Стягнуто з відповідача на її користь 353961,53 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 24.09.2012 р. по 24.03.2014 р.

Згідно єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, станом на 08.07.2014 р. з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_5 суму заборгованості по заробітній платі.

Посилаючись на те, що вона має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме: за період з 25.03.2014 р. по 08.07.2014 р., позивачка просила суд стягнути з ДП «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» на її користь середню заробітну плату за вказаний період в сумі 65722,30 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 серпня 2014 р. позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» на користь ОСОБА_5 65722,30 грн. середній заробіток за затримку розрахунку за період з 25.03.2014 р. по 08.07.2014 р., вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі на рішення суду ДП «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відсутність його вини у не проведенні виплати позивачці заробітної плати, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, ОСОБА_5 працювала на посаді головного бухгалтера ДП «Kazaмeтa», яке у подальшому перейменовано на дочірнє підприємство «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона».

Наказом №06-К від 27 травня 2011 р. ОСОБА_5 звільнена з займаної посади з 14 липня 2009 р. на підставі п.7 ст.36 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2012 року встановлено, що при звільненні ОСОБА_5 остаточний розрахунок з нею проведено не було і стягнуто з ДП «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» на користь позивачки заборгованість по заробітній платі за період з 31 жовтня 2008 р. по 14 липня 2009 р. в сумі 83 946,93 грн. компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з листопада 2008 р. по травень 2012 р. в сумі 16 592,61 грн. і відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 70 000 грн., а всього 170 539,54 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.04.2014 р., набравшого чинності стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_5 353 961,53 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 24.09.2012 р. по 24.03.2014р.

З єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що станом на 08.07.2014 р. з ДП «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» на користь ОСОБА_5 стягнуто 170 539,54 грн. - суму заборгованості згідно виконавчого документа, і 16.07.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з фактичним виконанням рішення суду /а.с.29 - 33/.

Таким чином, виконавчий лист №2-2042/11 від 16.10.2012 року перебував на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області з 23.10.2012 року по 16.07.2014 року, рішення суду про стягнення з підприємства на користь ОСОБА_5 заборгованості по заробітній платі виконано 08.07.2014 року /а.с.32/.

За змістом ст.117 КЗпП України, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку звільненому працівникові виплачується у разі невиплати належних працівникові сум з вини власника або уповноваженого ним органу.

Дана позиція підтверджена роз'ясненнями з даного питання, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Як вбачається з матеріалів справи, ще 13.06.2012 року державним виконавцем на виконання вище зазначеного рішення суду було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на розрахункових рахунках боржника, у т.ч. і ПАТ «СЕБ Банк», МФО 300175, р/р 1230. У зв'язку з реорганізацією вказаного банку та на виконання рішення суду про стягнення з ДП«Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» на користь ОСОБА_5 (виконавчий лист №2-2042/11 від 16.10.2012 року), державним виконавцем 18.07.2013 року накладено арешт на р/р №1230 у ПУАТ «Фідобанк», МФО 300175 - правонаступника ПУАТ «СЕБ Банк»; постанови надані державним виконавцем апеляційному суду /а.с.31/

Згідно виписки з банківського рахунку, належного «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона», розташованого у ПУАТ «Фідобанк», МФО 300175, р/р 1230, станом на 27.12.2013 року та на 03.01.2014 року по вказаному рахунку знаходилися грошові кошти у розмірі 881502, 35 грн., за рахунок яких 08.07.2014 року було здійснено державним виконавцем виконання судових рішень, в т.ч. і на користь позивачки.

Відповідно до приписів п.3 ч.ч.1,3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі, вчиняти виконавчі дії; одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію, у т.ч. конфіденційну.

Згідно ч.3 ст.65 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до положень постанови Національного банку України №216 від 28.07.2008 р. зі змінами, «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів» п.5.3 примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України; п.п. 5.5-5.6, 5.9, 5.10: для примусового списання коштів стягувач (ДВС) оформляє не менш, ніж у 3-х примірниках вимогу за встановленою формою, яку подає до данку; банк платника приймає до виконання платіжну вимогу стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника; у разі недостатності коштів на рахунку платника банк виконує платіжну вимогу в межах залишку коштів.

Починаючи з червня 2012 року (26.06.2012 року та 20.07.2012 року) державний виконавець описує і арештовує майно боржника (обладнання, оргтехніку, меблі та ін.) та у березні - червні 2013 року вчиняє дії по його реалізації. Реалізоване частково майно на суму 16682 грн., інше рухоме майно на суму 1986261 грн. не реалізовано, стягувачем у рахунок боргу не прийнято /а.с.95 - 97/.

З 23 липня 2013 року по червень 2014 року державний виконавець здійснює дії по зверненню стягнення на нерухоме майно боржника. При цьому, як зазначив державний виконавець, допитаний колегією суддів, приступивши до звернення стягнення на рухоме та нерухоме майно боржника, він не вчиняв дії щодо перевірки наявності грошових коштів на арештованих рахунках боржника, не направляв до банківських установ платіжні вимоги на списання грошових коштів.

Таким чином, за вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у діях відповідача відсутня вина у невиконанні рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_5 заробітної плати.

Доводи ОСОБА_5 про те, що підприємство мало можливість самостійно виконати судове рішення підлягають відхиленню ,як такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки арештована державним виконавцем 18.07.2013 року сума на рахунку становила 947 055, 06 грн., тоді як у наявності на ньому на 03.01.2014 року перебувало 881502, 35 грн., тобто недостатньо для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, і самостійно розпорядитися арештованими коштами боржник (підприємство) за вказаних обставин не мало законних підстав.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення та ухвалив рішення у порушення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, що відповідно до приписів ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 11 серпня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Дочірнього підприємства «Kazaмeтa - Україна» ПП «Лаона» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: