провадження № 2/756/6963/15
УХВАЛА

29 грудня 2015 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів від суми позики та трьох процентів річних,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 24 липня 2013 року в розмірі 3292997 грн., процентів від суми позики в розмірі 1219446 грн. 40 коп. та трьох процентів річних в розмірі 35185 грн. 45 коп., а всього просить стягнути 4547628 грн. 85 коп.

Ухвалою суду від 29 грудня 2015 року відкрито провадження в зазначеній справі.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просить суд накласти в межах суми боргу арешт на грошові кошти, а також на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі на корпоративні права та частки у статутних фондах підприємств, що належать відповідачу, та заборонити відповідачу вчиняти будь-яке відчуження всього належного йому нерухомого та рухомого майна до вирішення даного спору по суті.

При цьому позивач посилається на значну суму боргу, невиконання відповідачем умов договору позики щодо повернення суми позики до 01 серпня 2015 року та письмової вимоги про повернення боргу, можливість відчуження відповідачем належного йому майна без направлення коштів на погашення боргу та вказує, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Позивач просить накласти арешт на грошові кошти, а також на все рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, в межах ціни позову.

З доданої до позову розписки вбачається, що відповідач отримував позику під проект птахофабрики.

При цьому будь-які дані про те, яке майно на праві власності належить відповідачу, яка його вартість та якими доказами це підтверджується, позивачем суду не надано.

У звязку з цим суд позбавлений можливості зясувати співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, а також чи не порушуватимуть такі заходи забезпечення позову права інших осіб та чи не перешкоджатимуть вони веденню господарської діяльності.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151,152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко