АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2269/2015 Головуючий у першій інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ТарарінаМ.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» про визнання частково недійсним рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТСББ «Комфорт», в якому просила визнати недійсним рішення загальних повторних звітних зборів ТСББ «Комфорт», оформленого протоколом № 2/2014 загальних повторних звітних зборів ТСББ «Комфорт» від 01.03.2014 в частині визначення щомісячних обов'язкових платежів та внесків до бюджету Товариства на 2014 рік: на утримання будинку та прибудинкової території для власників квартир - 2,58 грн. за метр квадратний; на оплату праці консьєржів для власників квартир - 1,10 грн. за метр квадратний та на утримання підземного багатобоксового гаражу для власників гаражного боксу - 200 грн. за бокс.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За даною адресою в 2001 році створено ТСББ «Комфорт», яке з 2006 року і на даний час вважає себе балансоутримувачем будинку і виставляє позивачу, як власнику квартири, та іншим мешканцям рахунки на оплату незрозумілих платежів та внесків. Так, рішенням загальних повторних звітних зборів відповідача від 01.03.2014 визначено обов'язкові платежі та внески до бюджету Товариства, в тому числі і оскаржувані. Вказане рішення оформлено протоколом № 2/2014 має бути визнано недійсним в частині внесків на утримання будинку та прибудинкової території, праці консьєржів, утримання підземного гаражного боксу, у зв'язку із його невідповідністю вимогам чинного законодавства України. Зокрема, в порушення вимог ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» рішення приймалось за відсутності більше половини членів об'єднання; рішення прийнято і щодо платежів для власників квартир, які не є членами об'єднання, що також порушує положення ст.ст. 10,16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків». Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, зважаючи на те, що позивач не є членом об'єднання, останнє порушило право особи, передбачене ст.ст. 19, 41 Конституції України, ст. 316, 317 ЦК України щодо непорушності права вільно та на власний розсуд розпоряджатися власними грошовими коштами, а також недопустимості примусу вчиняти дії, які не передбачені законодавством.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2014 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не дав належну оцінку наявним у справі доказам, внаслідок чого ухвалив рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів оскаржуване рішення суду повністю відповідає означеним вимогам процесуального закону.

Так, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості заявлених вимог, а отже й відсутністю підстав для висновку про порушення прав позивача оспорюваним рішенням.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим 12.04.2002 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.04.2002 (а.с. 4). Також позивачка є власницею гаражного боксу НОМЕР_1, площею 21,2 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 31.05.2002 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22.05.2002 (а.с. 5).

ТСББ «Комфорт» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 і діє на підставі статуту, що не заперечується сторонами (а.с. 65-82).

01.03.2014 відбулися загальні повторні звітні збори ТСББ «Комфорт», за результатами яких, було прийнято рішення оформлене протоколом № 2/1214 про визначення щомісячних обов'язкових платежів та внесків до бюджету Товариства на 2014 рік, зокрема і на утримання будинку та прибудинкової території для власників квартир - 2,58 грн. за метр квадратний, на оплату праці консьєржів для власників квартир - 1,10 грн. за метр квадратний та на утримання підземного багатобоксового гаражу - 200 грн. за бокс (а.с. 83-100).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував, що в цій частині рішення зборів є недійсним, оскільки вони ухвалені з порушенням Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та порушують її права визначені ст.ст. 19, 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317 ЦК України.

У відповідності до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» цей Закон визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Членом об'єднання, відповідно до ст. 9 вказаного Закону, може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або приміщення (приміщень) у багатоквартирному будинку. Членство в об'єднанні є добровільним і може набуватися одночасно з створенням об'єднання при проведенні установчих зборів, а також індивідуально, на основі письмової заяви, в будь-який момент його існування.

Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що позивачка не є членом ТСББ «Комфорт».

Разом з цим, законодавство покладає на власника обов'язок нести витрати по утриманню майна.

В суді апеляційної інстанції позивачка пояснила, що вона проживаючи у квартирі та користуючись гаражним боксом не сплачує витрати на утримання будинку та прибудинкової території, оплату праці консьєржів та на утримання підземного гаражу, у зв'язку з тим, що вона не є членом ТСББ та їй такі послуги не надаються. Вказані твердження позивача не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» регулює правовідносини, що виникають між об'єднанням та власниками квартир, які не є його членами.

Положеннями ч. 4 ст. 9 Закону визначено, що власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об'єднання, можуть укладати з об'єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах.

Статтею 13 цього ж Закону закріплено, що укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна, об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку.

У відповідності з вимогами ст. 23 Закону утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюється відповідно до законодавства України. Власник приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин. Видатки на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та договором про їх використання.

Разом з цим, слід зазначити, що в силу вимог закону, не укладення відповідного договору між ОСББ та власником квартири на утримання будинку і прибудинкової території тощо, не може бути підставою для звільнення останнього від сплати за надані послуги. При цьому, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів не надання відповідачем послуг.

З огляду на викладене твердження апелянта про ненадання їй послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також посилання на те, що оскільки вона не є членом ОСББ, то вона й не повинна сплачувати ці послуги, є безпідставними та необґрунтованими.

Крім цього, не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення прийнято неправомочними зборами.

Так, приписами ст. 10 Закону та ст. 5 Статуту об'єднання визначено виключну компетенцію загальних зборів членів об'єднання, зокрема, визначення розмірів внесків та платежів членів об'єднання.

Як вбачається з п.п. 5.3., 5.5. Статуту відповідача загальні збори правочинні, якщо на них присутні більше 50 відсотків членів Об'єднання. Рішення загальних зборів приймаються 2/3 голосів від загальної кількості голосів об'єднання, які присутні на загальних зборах. У разі відсутності кворуму для проведення загальних зборів Правління визначає нову дату і час їх проведення, про що члени об'єднання повідомляються додатково. Нові збори призначаються не раніше 14 днів і не пізніше 30 днів з моменту зборів, що не відбулися, і є чинними, якщо на них присутні не менше 30 відсотків членів об'єднання. На таких зборах рішення приймаються ѕ голосів присутніх членів об'єднання.

З протоколу № 2/2014, станом на 01.03.2014 членами ТСББ «Комфорт» є 126 осіб. Учасниками зборів зареєстровано 43 члена ТСББ «Комфорт», тобто 34,4 %.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про відсутність кворуму на загальних зборах для прийняття рішень і правомірно вказав на безпідставність посилання позивача на те, що учасниками ТСББ є 168 осіб, як це встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2006 у справі за позовом ОСОБА_4 до ТСББ «Комфорт» про визнання недійсним рішень загальних зборів, оскільки судовим рішенням кількість членів Товариства була встановлена станом на прийняття рішень у 2006 році і не свідчить про те, що станом на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у 2014 році кількість членів ТСББ «Комфорт» залишилась незмінною. Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про відсутність необхідної кількості голосів для прийняття оскаржуваного рішення.

Також, не є обґрунтованим твердження позивачки про порушення її прав власника оскаржуваним рішенням, оскільки прийняте рішення не впливає на правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Разом з цим, закон визначає, що власність зобов'язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України), а також покладає на власника обов'язок утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи та проаналізувавши норми закону, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів ТСББ «Комфорт», оскільки таке рішення не порушує прав позивача.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних і ній доказах та вимогах закону, а тому є безпідставними.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді