АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/5410/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/5803/14-ц Полєхін А.Ю.
Категорія: - відшкодування шкоди Доповідач -Коровін С.Г
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Овсяннікової А.І.

Коваленко І.П.,

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди, яка спричинена йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 04 листопада 2010 року приблизно о 14 годині 50 хвилин на 1-му км. + 500 м. під'їзної автодороги з боку міста Київ, водій ОСОБА_9, керуючи автомобілем марки «Шкода», державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, не надав перевагу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем « І ойота», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_10, що підтверджується протоколом та схемою ДТП, поясненнями учасників та свідків пригоди, а також постановою Харківського районного суду від 17 грудня 2010 року.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №10449 від 24 грудня 2010 року вартість матеріальних збитків є рівною ринкової вартості автомобіля позивача на момент пошкодження та складає 155241.17 гри. Крім того позивач посилається на те, що він поніс витрати на експертні послуги, які склали 567,67 грн.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова група «Тас» відшкодовано позивачу 24990,00 грн.

Таким чином, сума відшкодування збитків складає: 130818,84 грн. Однак, 30 грудня 2010 року позивач продав автомобіль ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за 64000.00 грн.. тому сума збитків, яка підлягає відшкодуванню складає 66818,84 грн.

Позивач посилався також на ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання боргового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого тексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та зазначає, що сума збитків, яка підлягає відшкодуванню з рахуванням встановленого індексу інфляції складає 106108,32 грн. татри відсотки річних, нарахованих на основну боргованість відповідача, за період 4 роки складають 8018,40 грн. Таким чином загальна сума шкоди, яка підлягає лш кодуванню складає 114126,72 грн.

У відповідності до вимог ст.23 ЦК України позивач також просив стягнути на його користь моральну шкоду, яку він обґрунтовував тим, що що він тривалий час сплачував кредит за даний автомобіль. Однак внаслідок ДТП втратив автомобіль та був позбавлений можливості пересуватися, вирішувати заплановані раніше справи, що оичинило проблеми по роботі.

Крім того позивач протягом тривалого часу не міг вночі спокійно спати, що спричинило виникнення згніченого стану, внаслідок чого позивач нервово до всього відносився. Також позивач посилається на те, що це був го улюблений автомобіль. Однак більш ніж чотири роки відповідач навіть не намагався компенсувати позивачу несені йому збитки.

В остаточних позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди - 114126,72, а також 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач також просив стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1508 грн.18 коп.

Відповідач та його представник проти того, що відповідач винний у ДТП не заперечували, але заперечували проти доведеності розміру витрат і тим самим заперечували проти позову.

Рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_9, на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди 114126 (сто чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) гривень 72 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судові витрати з судового збору в розмірі 1141 (одна тисяча сто сорок одна) гривня 26 копійок.

Додатковим рішенням від 18 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судові витратиз судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В апеляційній скарзі поставлено питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду не ґрунтується на матеріалах справи. Позивачем, на його думку не доведено розмір майнової та моральної шкоди. Неодноразово упродовж трьох років стороною відповідача заявлялися клопотання про призначення експертизи. У березні 2013 року ухвалою суду була призначена авто-товарознавча експертиза. 9 квітня 2013 року від Харківського науково дослідницького інституту судових експертиз поступило клопотання про надання додаткових відомостей, без яких провести експертизу не уявлялося можливим, у тому числі про необхідність надати автомобіль «тайота», який необхідно було оцінити эксперту безпосередньо. Саме у зв'язку з ненаданням позивачем необхідних відомостей і автомобіля, в проведенні експертизи експертною установою, було відмовлено Після цього відповідачем неодноразово заявлялися безліч клопотань про виклик свідків, про витребування автомобіля, в т.ч. накладення на нього арешту.

Проте позивач, в обов'язок якого входить надання доказів, що підтверджують заявлену ним суму збитків, - автомобіль так і не надав. Відповідно до ст. 146 ГПК України при ухиленні особи, що бере участь у справі від надання експертам необхідних матеріалів, документів або іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд в залежності об того, хто з цих осіб ухиляється, а так само яке для них ця експертиза має значення, може відмовити у визнанні факту. Порушуючи цю норму закону, суд так і не відмовив позивачу у визнанні факту розміру причиненої шкоди( в даному випадку заявленого позивачем розміру матеріального збитку)для якого ця експертиза була призначена. Порушуючи вимоги ст. 212 ЦПК Украиїни судом не була дана не просто належна оцінка цій обставині, а факт ухилення позивача від проведення експертизи взагалі не знайшов відображення в рішенні суду.

Через два роки, позивач згадав, що продав належний йому автомобіль ще в 2010 році. Суд порушуючи вимоги ст. 212. 213, 214 ЦПК України, не оцінив ці обставини ( введення суду в оману) і не відобразив цього в рішенні суду.

Апелянт вважає, що приймаючи у якості доказу і не ставлячи під сумнів висновки автотоварознавського дослідження, яке визначило суму ущерба- рівної вартості автомобіля і стягаючи цю суму (за вирахуванням суми страхового відшкодування і вартості отриманою від продажу автомобіля), суд грубим чином порушив йог права, а також п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", в якому вказано, на необхідність у разі винесення ухвали про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, яке не може використовуватися за призначенням, проте має певну цінність, одночасно вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування шкоди особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки автомобіль мав ушкодження, ремонт яких перевищував його ринкову вартість, в якості розміру заподіяного збитку експертом була вказана його ринкова вартість. Проте у такому разі, суд, виносячи рішення про стягнення з ОСОБА_9 ринкової вартості автомобіля (за винятком суми яка була компенсована страховою компанією та суми отриманої від продажу автомобіля) , повинен був забов'язати ОСОБА_8 передати ОСОБА_8 автомобиль «Тойота», що судом зроблено не було.

Суд, стягаючи з відповідача заподіяний матеріальний збиток з індексом інфляції і трьома відсотками річних у рішенні посилається на ст. 1050 ч.1 ЦК України- ( якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він забовязаній сплатити грошову торбу відповідно до ст. 625 цього кодексу). Саме на підставі застосування норм закону- ст. 1050, 625 ЦК України, які в даному випадку не можуть бути застосовні до існуючих правовідносин, судом було стягнуте з мене - 39289 грн. - індекс інфляції за чотири роки та 8018, 40 грн. - три проценти річних.

Крім цього, в порушення ст.1049 ЦК України судом були стягнуті індекс інфляції і три відсотки річних з моменту ДТП, а не з моменту, коли було встановлено особу, винну в скоєнні ДТП.

Крім того, позивачем не було надано ніяких доказів того, що він на протязі з 2010 по 2012 року звертався до мене з вимогами про відшкодування збитку, разом з цим, суд застосував ст. 625 ГК України, яка прямо вказує на обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора виплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляція за весь час прострочення. Застосування ст. 625 ЦК в даному випадку являється неприпустимим і відповідно до ст. 314 ЦПК є підставою для відміни Рішення суду.

Апелянт також вважає, що позивачем не доведена сума моральної шкоди

За результатами проведеного узагальнення доцільно визначити питання, що потребують не тільки роз'яснення застосування норм права, а й навіть законодавчого вирішення. Зокрема, потребують чіткого визначення підстави для нарахування 3 відсотків річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: чи є це штрафною санкцією, що застосовується до боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, в якому не було встановлено іншого розміру відсотків (або за користування коштами, або як санкції за прострочення). Відтак постає питання, чи слід застосувати ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо в договорі передбачено сплату пені за порушення його умов (прострочення) відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України.

Майнова шкода за висновком фахівця - 155241 грн.17 коп. автомобіль продано зо 8000 доларів, що на той час складало 64 000 грн. позивач це не заперечує. Крім того 24990 грн. сплатила страхова компанія.

Витрати на дослідження - 567, 67 грн. Загалом стягненню підлягає 130251,17 - 64000 + 567,67 = 66818,84. (шкода 66251,17) грн..

Суд першої інстанції не дав належну оцінку наданим доказам і безпідставно стягнув з відповідача зайві кошти. Апеляційна підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміненню в частині стягнення майнової та моральної шкоди.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково. .

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2015 року змінити.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди з 114126 (сто чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) грн.72 коп. до 66818 (шістдесят шість тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 84 коп.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди з 10000 (десять тисяч)грн. до 3000 (три тисячі) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -