АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6518/15 Справа № 180/588/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення часток в натурі у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, який уточнив у січні 2015 року, до ОСОБА_2 про визначення часток в натурі у спільній частковій власності(а.с.2-3, 54-55).

Позивач зазначав, що 19/20 частин будинку №19 по вул.Комуністичній в м.Марганці Дніпропетровської області належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Марганецької міської ради 08 вересня 1981 року на підставі рішення виконкому №223 від 22 квітня 1980 року та договору купівлі-продажу від 29.12.1978 року, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.06.1983 року Марганецькою державною нотаріальною конторою.

1/20 частка вказаного домоволодіння згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_2, яка складається з недобудованого та не введеного в експлуатацію будинку, на плані літера «Е», площа 70,1 кв.м, готовністю 36%.

На підставі рішень виконавчого комітету Марганецької міської ради протягом 1974-1980 років зазначене домоволодіння було розібрано співвласниками та перебудовано у нове.

Останнім часом між ним та ОСОБА_2 виник спір щодо користування земельною ділянкою, обслуговуванням належних йому господарчих будівель, який у позасудовому порядку не вирішено.

Посилаючись на викладені обставини, та вказуючи на те, що є підстави для застосування положень ч.1 ст.365 ЦК України, в позовній заяві в редакції від 27 лютого 2014 року ОСОБА_3 просив припинити право власності ОСОБА_2 на 1/20 частку у домоволодінні №19 по вул.Комуністичній в м.Марганці Дніпропетровської області, вартість якої складає 11 239,00 грн.(а.с.2-3).

У січні 2015 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та зазначивши, що у його власності знаходиться житловий будинок площею 110,5 кв.м літ.«Б», погріб літ.«В», літній душ літ.«Г», туалет літ.«Д», літня кухня літ.«Ж», площею 21,2 кв.м, та що він не може визначитися з окремою адресою для свого домоволодіння, оскільки згідно реєстраційних та технічних документів співвласниками домоволодіння по вул.Комуністичній 19 є ОСОБА_3 19/20 часток, ОСОБА_2 1/20 частки, в позовній заяві в редакції від 15 січня 2015 року ОСОБА_3 просив на підставі ст.ст.356,358 ЦК України визначити в натурі у спільній частковій власності частки співвласників ОСОБА_3(19/20) та ОСОБА_2(1/20) у домоволодінні №19 по вул.Комуністичній в м.Марганці Дніпропетровської області, а саме: ОСОБА_3 надати у володіння та користування в цілому житловий будинок площею 110,5 кв.м, позначений на плані літерою «Б», погріб, позначений на плані літ.«В», літній душ, позначений на плані літ.«Г», туалет, позначений на плані літ.«Д», літня кухня площею 21,2 кв.м, позначена на плані літ.«Ж», що розташовані за адресою вул.Комуністична, №19 в м.Марганці Дніпропетровської області; ОСОБА_2 надати у володіння та користування в цілому житловий будинок готовністю 36%, позначений на плані літ.«Е», що розташований за адресою вул.Комуністична, №19 в м.Марганці Дніпропетровської області(а.с.54-55).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року позов задоволено(а.с.78-80).

Визначено в натурі у спільній частковій власності частки співвласників ОСОБА_3(19/20) та ОСОБА_2(1/20) у домоволодінні №19 по вул.Комуністичній в м.Марганці Дніпропетровської області, а саме:

ОСОБА_3 надано у володіння та користування в цілому житловий будинок, позначений на плані літерою «Б», погріб, позначений на плані літ.«В», літній душ, позначений на плані літ.«Г», туалет, позначений на плані літ.«Ж», що розташовані за адресою вул.Комуністична, №19 в м.Марганці Дніпропетровської області;

ОСОБА_2 надано у володіння та користування в цілому житловий будинок готовністю 36%, позначений на плані літ.«Е», що розташований за адресою вул.Комуністична, №19 в м.Марганці Дніпропетровської області(а.с.78-80).

Додатковим рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року(а.с.92)доповнено третій абзац резолютивної частини рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року та зазначено: «ОСОБА_3 надати у володіння та користування в цілому житловий будинок, позначений на плані літерою «Б», погріб, позначений на плані літ.«В», літній душ, позначений на плані літ.«Г», туалет, позначений на плані літ.«Д», літня кухня позначена на плані літ.«Ж», що розташовані за адресою вул.Комуністична, №19 в м.Марганці Дніпропетровської області».

Доповнено резолютивну частину рішення п'ятим абзацем, де зазначено: «Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_3 в сумі 243,60 грн.»(а.с.92).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.84-85).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.213 ЦК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи справу, суд виходив із обгрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 та послався при цьому на положення ст.ст.356,358 ЦК України.

Однак висновки суду щодо задоволення позову не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, що складає зміст права власності(ч.1 ст.317 ЦК України).

Статтею 321 ЦК України передбачено конституційний принцип, закріплений у ст.41 Конституції України, за яким право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями частин 1, 2 ст.355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою(ч.1 ст.358 ЦК України).

Нормами ст.ст.364, 367 ЦК України передбачено порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності і поділу такого майна з дотриманням вимог ст.183 УК України. Різниця полягає у тому, що при виділі право спільної часткової власності припиняється лише для того співвласника, який бажає виділити частку в натурі, тоді як при поділі право спільної часткової власності припиняється в цілому для всіх співвласників.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Під час вирішення зазначених спорів необхідно враховувати надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» роз'яснення. Зокрема, виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у пунктах 6, 7 зазначеної Постанови Пленуму, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідно переобладнання або перепланування будинку, він проводиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради(ст.152 ЖК України).

Отже, визначальним для поділу в натурі житлового будинку, що є об'єктом права спільної часткової власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість його поділу.

По справі встановлено, що житловий будинок №19 по вул.Комуністичній у м.Марганці Дніпропетровської області є об'єктом права спільної часткової власності: 19/20 частки - належить ОСОБА_3, 1/20 частка належить ОСОБА_2(а.с.4,5,6,14,72), тобто, частки кожного із співвласників визначені відповідними правовстановлюючими документами.

Із змісту позовних заяв ОСОБА_3 вбачається, що позов пред'явлено з метою припинення спільної часткової власності на житловий будинок №19 по вул.Комуністичній у м.Марганці Дніпропетровської області та отриманням окремої адреси(а.с.2-3, 54-55).

Однак, розглядаючи заявлений позов, суд не врахував, що відповідно до наведених положень діючого законодавства право спільної часткової власності припиняється тільки у разі поділу спільного майна між співвласниками, а такі вимоги не були предметом позову, і не роз'яснив з дотриманням положень ст.10 ЦПК України особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, у тому числі щодо визначення із способом захисту цивільних прав та інтересів.

Погоджуючись із обраним позивачем спосом захисту, суд залишив домоволодіння №19 по вул.Комуністичній у м.Марганці Дніпропетровської області у спільній частковій власності ОСОБА_3 - 19/20 та ОСОБА_2 - 1/20 та не врахував, що фактично спір не вирішено.

При цьому доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про порушення ОСОБА_2 прав та інтересів ОСОБА_3 при наведених ним в позовних заявах обставинах, матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції належним чином не з'ясував права та обов'язки сторін, не з'ясував яким чином ОСОБА_2 порушує права та інтереси ОСОБА_3, не вирішив, положеннями яких статей ЦК України регулюються правовідносини та не врахував, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.

При наведених обставинах колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі п.2,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення часток у натурі у спільній частковій власності.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення часток у натурі у спільній частковій власності, відмовити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -