Справа № 463/6008/13 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/1394/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Кредобанк" на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ПАТ "Кредобанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кредобанк" просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що п. 7.1 Додаткового договору від 30.01.2008 року передбачено, що Додатковий договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань. Також п. 2.1. Додаткового договору від 30.01.2008 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 3000 грн. на весь строк дії платіжної картки, яка видана на підставі Договору банківського рахунку (карткові рахунки) №831 від 10.09.2007 року, але не довше строку перебування Клієнта в трудових відносинах з ТзОВ ОСОБА_3 Еліт. Судом першої інстанції не витребувано доказів припинення трудових відносин відповідача з організацією. Вважають, що ними не пропущено строк позовної давності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Стаття 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про особу, яка його порушила.

Положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально правової вимоги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 257, 267 ЦК України, встановивши при цьому, що відповідач належним чином грошові зобов'язання не виконав чим допустив заборгованість перед позивачем, однак останній звернувся в суд за захистом свого порушеного права з пропуском строку позовної давності. В судовому засіданні відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки судом достовірно встановлено, що за договором банківського рахунку (карткового рахунку від 30 січня 2008 року) відповідач останній платіж здійснив в жовтні 2010 року. Тобто на цей час позивач уже знав про його порушене право. Однак з позовом в суд звернувся після закінчення трьохрічного терміну позовної давності, не навівши при цьому жодних поважних причин пропуску такого.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Кредобанк" відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: