Справа №575/510/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Савельєва А.І.
Номер провадження 22-ц/788/1648/15 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 24 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кириківське», про розірвання договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 24 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 24 липня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме про розірвання договору оренди земельної ділянки (земельного паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2, 95 га., яка розташована на території Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області, укладеного між сторонами по справі 29 вересня 2006 року та зареєстрованого у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 24 січня 2007 року за № 53.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2001 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 2,95 га (2,46 га - рілля, 0,49 га - кормові угіддя), розташована на території Кириківської селищної ради В.Писарівського району Сумської області. 20 вересня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Кириківське» було укладено договір оренди земельної ділянки (земельного паю) № 182 загальною площею 2,95 га на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2001 року. Договір зареєстрований у В.Писарівському відділенні СРФ ДП «Центр ДЗК» 24 січня 2007 року, про що у Державному реєстрі земель було зроблено запис за № и583. Орендна плата сплачувалась позивачці в розмірі, що становить 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки (за відрахуванням 15% ПДФО). На день розгляду справи судом першої інстанції, відповідач повністю виплатив позивачці орендну плату за 2015 рік.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 1, 4742 га. (1,2287 га. - рілля, 0,2455 га. - кормові угіддя), розташована на території Кириківської селищної ради В.Писарівського району Сумської області та 19 жовтня и 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Кириківське» було укладено договір оренди земельної ділянки (земельного паю) № 513, який зареєстрований у В.Писарівському відділенні СРФ ДП «Центр ДЗК» 23 листопада 2012 року за № 00992, п.п. 7, 9 якого передбачають сплату орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 20 - го числа останнього місяця у звітному році, тобто з конкретизацією строку сплати.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», від 06.10.1998, № 161-XIV (далі Закон) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Вирішуючи питання про розірвання договору оренди землі, необхідно враховувати, що специфіка земельної ділянки як об'єкта цивільних прав дає змогу використовувати її тривалий час для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведення підприємницької та інших видів діяльності. Тому договірний характер правовідносин користування землею зумовлює такі важливі їх риси, як прогнозованість і сталість.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до п. 34 Договору оренди, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 36 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Пунктом 37 Договору оренди передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є - невиконання умов договору без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 виконувала свої обов'язки за вказаним договором, а відповідач, починаючи з 2012 року систематично почав затримувати виплату орендної плати, при цьому вказує на те, що орендна плата мала виплачуватись як предоплата є необґрунтованими.

Згідно п. 7 Договору оренди - орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельного паю, а додатково вказано «предоплата на 2007 рік», а в пункті 9 Договору, який визначає строки внесення орендної плати, записано одне слово «предоплата».

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Таким чином умова Договору оренди про те, що орендна плата вноситься як передплата не є встановленим сторонами строком внесення орендної плати за землю, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України.

Орендна плата вносилась відповідачем до кінця поточного року. З приводу уточнення строку внесення орендної плати шляхом укладення додаткової угоди позивач до відповідача не звертався. ОСОБА_3 не зверталась до ТОВ «Кириківське»з претензіями щодо несвоєчасної сплати орендної плати. З вимогою про розірвання договору оренди з посиланням на порушення товариством зобов'язань по виплаті орендної плати вперше звернувся тільки 11 березня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що незважаючи на відсутність в Договорі оренди земельної ділянки конкретного строку внесення орендної плати, а прийняття коштів за орендну плату з 2006 року у кінці поточного року, що підтверджується відсутністю претензій з її боку з приводу неналежного виконання відповідачем зазначеної умови Договору суду немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

В лютому 2015 року позивачка отримала від товариства пропозицію укласти додаткову угоду до Договору оренди, в якій передбачено підвищення розміру орендної плати до 6 % від нормативної грошової оцінки земельного паю, (а. с. 37). Проте, позивачка додаткову угоду з відповідачем не укладала.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що не є підставою для розірвання Договору оренди та обставина, що відповідач сплачував орендну плату у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельного паю.

Так, п. 11 укладеного Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, умови договору не зобов'язують сторони вносити зміни до договору, зокрема збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, а лише зобов'язують за певних обставин переглянути умови договору. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п. 34 Договору).

Проте, доказів пред'явлення таких вимог сторонами надано не було й матеріалами справи не встановлено.

Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству. Договір між сторонами укладено 21 вересня 2006 року - у період дії Указу Президента України від 2 лютого 2002 року N 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у 1,5 %, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки.

Указом Президента України від 19 серпня 2008 року N 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обов'язковим з дня набрання Указом чинності. В тексті Указу відсутнє посилання про те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: