РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/8410/15-ц

Пров. №2/668/2356/15

14.12.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Гаврилова Д.В.

при секретарі Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в м. Херсоні ради орган опіки і піклування Суворовського району м. Херсона, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, та до ОСОБА_5, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку №37 по вулиці Зеленій в с. Степанівка міста Херсона та зняти їх з реєстраційного обліку в цьому будинку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі були зареєстровані як члени сімї в спірному житловому будинку, власником якого є позивач. Більше року відповідачі у спірному будинку не проживають, а тому є такими, що втратили право користування житловим приміщенням в цьому будинку. Реєстрація відповідачів в спірному будинку перешкоджає позивачу користуватись та розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд.

У судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник та представник органу опіки і піклування проти задоволення позову заперечували, надали свої письмові заперечення. Пояснили суду, що задоволення позову приведе до порушення прав малолітньої особи та порушення прав позивачів, оскільки іншого житла вони не мають.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 03.04.1991 року, виданого виконавчим комітетом Степанівської сільської ради народних депутатів, та державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.11.2004 року позивач є власником житловому будинку та земельної ділянки по вулиці Зеленій, 37, в с. Степанівка міста Херсона, що також підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На час розгляду справи позивач зареєстрована та проживає в спірному будинку. Через її вік та стан здоровя її доглядають дочка ОСОБА_6 та онука ОСОБА_7.

Відповідачі ОСОБА_2 (син позивача) та ОСОБА_3 (невістка) в спірному будинку були зареєстровані за згодою власника як члени її сімї, з ними були зареєстровані їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (онуки позивача).

Згідно пояснень сторін, показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та письмових доказів відповідачі в спірному будинку не проживають з 2006 року, виїхали добровільно через сварки та непорозуміння свекрухи та невістки. Речей у спірному будинку відповідачі не мають. ОСОБА_14 хоча і зареєстрована, однак з часу народження проживає зі своїми батьками в іншому місці.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до положень ч.ч. 3 та 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно приписів ч. 1 ст. 65 ЖК України на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди інших членів сімї не потрібно.

Згідно приписів ст. 7 Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, остаточного рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, відповідачі в спірному житловому будинку не проживають більше року, добровільно виїхали та обрали інше місце мешкання, а тому вони є такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку позивача. Місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 є місце проживання батьків, її право користування житлом є похідним від їхнього права користування спірним житловим приміщенням.

Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Доводи відповідачів та представника органу опіки та піклування щодо порушення прав малолітньої дитини не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Разом з тим, вимоги про зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки такі дії мають вчинятись органами міграційної служби на підставі рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Суд не повинен підмінювати собою компетентні органи.

За наведених обставин позов підлягає частково задоволенню.

Керуючись ст.ст. 65, 107, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 29, 383, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в м. Херсоні ради орган опіки і піклування Суворовського району м. Херсона, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 37 по вулиці Зеленій в селі Степанівка міста Херсона.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_15