РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2015 року Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді- Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

з участю представника позивача- ОСОБА_11

представника відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання майна спадковим, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину спільно нажитого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання покупцем іншої особи, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності на майно, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання майна спадковим, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину спільно нажитого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання покупцем іншої особи, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності на майно.

позивачка ОСОБА_5 в обґрунтуванні позовних вимог просить суд встановити юридичний факт окремого проживання та припининення шлюбних відносин і ведення спільного господарства між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з січня 2007 року, визнання спадковим майном померлого ОСОБА_7 майно набуте ним під час окремого проживання з ОСОБА_3: садовий будинок АДРЕСА_1 Пустомитівського району та садовий будинок АДРЕСА_2 Пустомитівського району Львівської області, покликаючись на те, що з січня 2007 р. ОСОБА_7 припинив будь-які шлюбно-сімейні відносини з ОСОБА_3 та проживав з нею, внаслідок чого у них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане нерухоме майно набуто у власність ОСОБА_7 після 2008 р., а тому у звязку зі смертю останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 р. повинно бути визнано спадковим майном.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на ? частину усього нерухомого майна, яке набуто ОСОБА_7 за час їхнього шлюбу, покликаючись на те, що перебувала з ОСОБА_7 у шлюбі з 25.07.1993 р. по 21.08.2014 р. За час шлюбу ними було придбано у власність земельну ділянку з садовим будинком по АДРЕСА_3 Пустомитівського району Львівської області в садівничому кооперативі «Поляна» таземельну ділянку з садовим будинком по АДРЕСА_4 «Автобусобудівник-2». Заперечила позовні вимоги ОСОБА_5, зазначає, що з чоловіком - ОСОБА_7 не припиняла подружніх стосунків до моменту розлучення, а тому має право вимагати визнання за нею права власності на ? частини усього майна, що нажито під час шлюбу. Одночасно заперечила і зустрічний позов ОСОБА_1, стверджуючи, що земельну ділянку щодо якої ставиться питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу, придбала разом з чоловіком і ОСОБА_1 до цього не мала жодного відношення. Просить відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_1 і задоволити її зустрічний позов.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, укладений 29 жовтня 2001 року між продавцем- ОСОБА_6. та покупцем - ОСОБА_7 в частині зазначення покупця, перевівши на неї права і обов'язки покупця за вказаним договором. Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю, виданий на вказану земельну ділянку Скнилівською сільською радою. Визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що в дійсності покупцем спірної земельної ділянки була вона, а при оформлені у договорі купівлі-продажу був зазначений її син - ОСОБА_7, оскільки не хотіла у майбутньому, щоб син ніс витрати по переоформленню земельної ділянки в порядку спадкування після її смерті. Однак у зв'язку з тим, що син помер і на земельну ділянку почала претендувати її колишня невістка- ОСОБА_3., то вимушена була звернутись до суду з даним позовом, оскільки її права почали порушуватись. Повністю визнає первісний позов ОСОБА_5 та частково зустрічний позов ОСОБА_3 в частині визнання за останньою права власності на ? частини земельної ділянки по АДРЕСА_4 Пустомитівського району Львівської області, а також просить задоволити її зустрічний позов.

Відповідач ОСОБА_9 у судові засідання не з'явився, однак неодноразово подав до суду письмові заяви з проханням слухати справу за його відсутності, зазначивши, що повністю підтримує позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_1 і повністю заперечує зустрічні позовні вимоги своєї матері- ОСОБА_3. Ствердив, що обставини викладені у позові ОСОБА_5 та зустрічному позові ОСОБА_1 відповідають дійсності, а тому такі підлягають до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_3 слід відхилити.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні подав письмові пояснення, а в подальші судові засідання не з'явився, направивши письмову заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності. В поданих письмових поясненнях повністю визнав позовні вимоги, викладені у зустрічному позові ОСОБА_1, ствердив, що в дійсності покупцем належної йому земельної ділянки була ОСОБА_1, яка і сплатила йому кошти за цю ділянку. Він був погодився з проханням ОСОБА_1 щоб зазначити у договорі купівлі-продажу покупцем сина останньої, який тільки прийшов до нотаріуса і підписав угоду. З ОСОБА_7 жодних домовленостей щодо купівлі-продажу земельної ділянки не мав. Просить зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5- ОСОБА_11 позов підтримав, пояснення дав аналогічними викладеними у позовній заяві. Зустрічний позов ОСОБА_1 визнав повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 - визнав в частині визнання за останньою права власності на ? частини земельної ділянки по АДРЕСА_4 Пустомитівського району Львівської області. Просить первісний позов та зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 - частково.

Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3- ОСОБА_12 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги викладені у зустрічному позові та заперечив первісний позов ОСОБА_5 і зустрічний позов ОСОБА_1 з підстав викладених у зустрічному позові ОСОБА_13

Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1- ОСОБА_2 підтримав зустрічний позов своєї довірительки, дав пояснення аналогічними викладеними у зустрічній позовній заяві. Первісний позов ОСОБА_5 визнав повністю, пояснивши, що викладені обставини у позові повністю відповідають дійсності. ОСОБА_7 був сином ОСОБА_1 З 2007 року син повністю перестав проживати зі своєю дружиною ОСОБА_3 та постійно проживав з ОСОБА_5, з якою у нього народився син ОСОБА_28. Відносин з ОСОБА_3 син фактично не підтримував, спільного господарства не вів, вони жили кожен своїм життям. Зустрічний позов ОСОБА_3 - визнав в частині визнання за останньою права власності на ? частини земельної ділянки по АДРЕСА_4 Пустомитівського району Львівської області. Просить первісний позов та зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 - частково.

У судовому засіданні Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 допитані за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 пояснили, що понад 10 років знайомі з ОСОБА_3 та її колишнім чоловіком- ОСОБА_29., підтримували тісні дружні стосунки. Подружжя можуть охарактеризувати як ідеальну та зразкову сім'ю, жили вони постійно разом. ОСОБА_18 постійно приїздив за дружиною на роботу. Про ОСОБА_19 та про сина ОСОБА_18, який народився ще у 2007 році вони нічого не знали. У серпні 2014 р. ОСОБА_3 повідомила, що чоловік хоче з нею розлучитись, оскільки захворів на онкозахворювання. Про те, що ОСОБА_7 одружився на ОСОБА_5 дізнались тільки на похоронах ОСОБА_7 Їм відомо про дві дачі, які були у подружжя, одна з цих дач належала мамі ОСОБА_7, однак як була оформлена не знають.

Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_20 - рідна сестра відповідачки ОСОБА_3

Допитана за клопотанням представника відповідача як свідок ОСОБА_3 пояснила, що підтримує свої вимоги викладені у зустрічному позові. З 1993 року по 21.08.2014 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Жили вони постійно разом. У червні 2014 року чоловік повідомив їй, що захворів на тяжку онкохворобу і попросив дати згоду на розлучення, пояснюючи це тим, що не хоче у випадку його смерті, щоб у неї були, які-небудь фінансові проблеми. У зв'язку з цим погодилась на розлучення. Не може пояснити чому у позовній заяві ОСОБА_7 зазначив, що вони не живуть разом і не ведуть спільне господарство з 2007 року. Вона погодилась у Галицькому районному суді м. Львова з позовом чоловіка про розлучення і з викладеними у позовом обставинами не проживання однією сім'єю, оскільки це було прохання чоловіка. Рішення суду про розлучення не оскаржувала. Про те, що у чоловіка є друга дитина народжена ще у 2007 р. не знала. Земельну ділянку з дачним будинком у кооперативі «Поляна» придбали з чоловіком у 2001 р. на кошти. які вона виручила від продажу своєї квартири. До 2009 р. чоловік періодично не працював, жив на її кошти. Земельну ділянку у кооперативі «Автобусобудівник-2» чоловікові подарувала мати. Яким чином чоловік оформляв право власності на будинки не знає.

Свідок ОСОБА_22, допитана за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3, пояснила, що живе у сусідній квартирі і знає ОСОБА_3 понад 35 років. У останньої був чоловік - ОСОБА_7. Останні років сім ОСОБА_3 жила у квартирі по АДРЕСА_5 а ОСОБА_7 жив на дачі, яку, на її думку, треба було охороняти.

Свідок ОСОБА_23, допитана за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що тривалий час знає ОСОБА_1 В неї є земельна ділянка у садівничому кооперативі, що у с.Скнилів Пустомитівського району. Ще у 2001 р. від сусіда по ділянці ОСОБА_6 дізналась про його намір продати свою земельну ділянку і повідомила про це ОСОБА_1, оскільки знала, що остання хотіла придбати таку ділянку. На прохання ОСОБА_1 познайомила її з ОСОБА_6 і між ними була досягнута домовленість про придбання земельної ділянки. Їй було відомо, що земельну дялянку ОСОБА_1 купляла для себе, однак оформила на свого сина- ОСОБА_7, щоб у того у майбутньому після її смерті не було проблем з оформленням спадщини. Знає, що ОСОБА_7 хоча і був одружений з ОСОБА_3, однак фактично проживав і вів господарство з ОСОБА_5, з якою в нього народився син.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю, а зустрічний позов ОСОБА_13 - до часткового задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 25.07.1993 р.

Згідно копії свідоцтва про народження у ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 р. народився син - ОСОБА_9.

Відповідно до Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.08.2014 р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було розірвано.

З оглянутої у суді цивільної справи №461/8958/14-ц, яка на запит суду надійшла з Галицького районного суду м. Львова, вбачається, що ОСОБА_7 28.07.2014 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. З позовної заяви, підписаної самим ОСОБА_7 убачається, що останній ствердив про припинення сімейних відносин з відповдачкою ще у 2007 році, не проживання з того часу разом, не підтримання подружніх стосунків та не ведення спільного господарства, існування шлюбу тільки формально.

З рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.08.2014 р. слідує, що відповідачка - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала повністю, з позивачем тривалий час не підтримують подружніх відносин. Судом встановлено, що у сім'ї виник стійкий конфлікт, сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і шлюб існує формально.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідачка рішення суду не оскаржувала.

Згідно копії свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.10.2007 р. батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.09.2014 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали шлюб і дружина одержала прізвище ОСОБА_5.

З копії довідки ТзОВ «Йозера Україна» за №282/1 від 14.10.2014 р. слідує, що ОСОБА_7 працював на посаді заступника директора ТзОВ «Йозера Україна» з 25.09.2009 р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 р. За даними облікової картки Товариства фактична адреса проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3. За цією адресою проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_5 та їхнім спільним сином ОСОБА_8.

Відповідно до копії акту № 281 від 03.11.2014 р. складеного комісією ЛКП «Затишне» ОСОБА_7 з 2007 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 р. проживав у квартирі ОСОБА_5 у м. Львові по АДРЕСА_6

З копії довідки садівничого кооперативу власників «Поляна» від 04.11.2014 р. слідує, що ОСОБА_7 був членом кооперативу і на земельній ділянці був у 2008 році зданий в експлуатацію будинок по АДРЕСА_1

З копії довідки садівничого товариства «Автобусобудівник-2» від 05.11.2014 р. слідує, що ОСОБА_7 був членом товариства і йому належить будинок по АДРЕСА_4 який зданий в експлуатацію у 2008 році.

Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав від 16.06.2011 р. ОСОБА_7 є власником будинку по АДРЕСА_1 Пустомитівського району Львівської області відповідно до свідоцтва про право власності від 16.06.2011 року, виданого Скнилівською сільською радою на підставі рішення виконкому від 14.06.2011 р. № 44.

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав від 15.06.2011 р. ОСОБА_7 є власником будинку по АДРЕСА_4 Пустомитівського району Львівської області відповідно до свідоцтва про право власності від 15.06.2011 року, виданого Скнилівською сільською радою на підставі рішення виконкому від 14.06.2011 р. № 45.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими і підтверджені дослідженими судом доказами, в тому числі і Рішенням суду, яке набрало законної сили, і у відповідності до положень ч.2 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. З огляду на це суд вважає доведеним факт не проживання однією сім'єю, не ведення спільного господарства та відсутності спільного бюджету ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з 2007 року і набуття ОСОБА_7 права власності на нерухоме майно у період окремого проживання з дружиною, яке слід вважати спадковим.

Суд не надає віри свідченням ОСОБА_3 як свідка та поясненням представника відповідачки ОСОБА_3 про те, що остання повністю визнавала обставини зазначені у позові ОСОБА_7 про розлучення про непроживання разом з 2007 року з огляду на тяжкий стан здоров'я чоловіка і не бажання його травмувати, оскільки такі не підтверджені жодним доказом. Разом з тим суд звертає увагу, що такі пояснення суперечать фактичним обставинам справи, в тому числі і свідченням самої ОСОБА_3, які вона давала при іншому розгляді судової справи щодо розлучення і встановлені судом обставини не оскаржувала у встановленому законом порядку.

Суд не надає віри і показам свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_20 щодо проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_18 однією сім'єю до розлучення, оскільки такі викликають сумніви у своїй достовірності та суперечать іншим доказам. Так, Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.08.2014 р., яке набрало законної сили, прямо встановлено факт не проживання вказаних осіб однією сім'єю та не ведення спільного господарства з 2007 року. Цей факт визнали у суді і ОСОБА_7 і ОСОБА_3 Відповідачі ОСОБА_1 - мати померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - син померлого ОСОБА_7 визнали обставини, викладені у первісному позові щодо не проживання та не ведення спільного господарства ОСОБА_7 з ОСОБА_3 з 2007 року. Ці обставини підтвердили і свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_22, покази яких узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Судом також не береться до уваги покликання позивачки за зустрічним позовом про спільне набуття права власності на житлові будинки у с. Скнилів з наведенням як доказів набуття майна під час шлюбу, зазначення ОСОБА_7 у позовній заяві про розлучення про відсутність спору щодо майна, а також надання ним ОСОБА_3 нотаріально посвідченої заяви від 21.08.2014 р. про зобов'язання подарувати земельну ділянку своєму синові - ОСОБА_9 Як вже встановлено судом, право власності на будинки ОСОБА_7 набув у 2011 р., через 4 роки після повного припинення подружніх відносин з ОСОБА_3 Зазначення у позовній заяві про розлучення про відсутність спору щодо майна, за тієї обставини, що усе майно оформлено на ОСОБА_7, вказує, що саме у ОСОБА_3 могли бути які-небудь претензії щодо такого майна, однак, як слідує з оглянутої судом вищезгаданої цивільної справи Галицького районного суду м. Львова, ОСОБА_3 погоджувалась і з цими твердженнями ОСОБА_7 і не висловлювала заперечень щодо даного факту. Долучена ж відповідачкою ОСОБА_3 заява про намір ОСОБА_7 подарувати земельну ділянку сину також є підтвердженням, що ОСОБА_3 не вважала себе співвласницею цієї земельної ділянки, оскільки в протилежному випадку повинна була знати, що подібне зобов'язання чоловіка без її згоди було нікчемним.

У відповідності до положень ст.235 ЦПК України у випадку виникнення спору про право справи окремого провадження, до яких відноситься і заява про встановлення факту окремого проживання подружжя, роглядаються у порядку цивільного провадження.

За таких вимог закону звернення позивачки ОСОБА_5 з позовною заявою про встановлення факту окремого проживання, з якої убачається необхідність вирішення питання про спадкове майно відповідає положенням цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Ч.2 ст.331 ЦК України встановлено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З огляду на положення діючого законодавства та встановлення судом факту окремого проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_3, не ведення спільного господарства та відсутність спільного бюджету з 2007 року, суд приходить до переконання, що набуття ОСОБА_7 права власності на спірні будинки у 2011 році відбулось у встановленому законом порядку виключно за його кошти та без участі і обізнаності ОСОБА_3, а отже таке майно, внаслідок смерті ОСОБА_7, слід вважати спадковим у повному розмірі. І з цих же підстав позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на ? частину вищезазначених будинків є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Зустрічна позовна вимога ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на ? частини земельної ділянки по АДРЕСА_4 Пустомитівського району Львівської області, придбаної до 2007 року, не оспорюється жодною стороною і не заперечується учасниками процесу, а тому в силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України та положень ст.60 СК України, ст. 368 ЦК України суд вважає таку вимогу обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Позивачка за зустрічним позовом звернулась за захистом своїх порушених прав у 2015 році щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, який мав місце у 2001 році тобто з пропуском встановленого законом 3-х річного строку позовної давності, покликаючись на те, що порушення її прав виникло тільки після смерті сина ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Відповідно до ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересів має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності (ч.2). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення (ч.3).

Враховуючи, що жодна із сторін у даному судовому процесі до постановлення судом даного рішення не звернулась із заявою про застосування строку позовної давності, то дане питання судом не вирішується і вирішенню не підлягає.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.10.2001 р. ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7 купив земельну ділянку площею 0,0434 гектара, розташовану на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

На виконання договору Скнилівською сільською радою 05.11.2001 року був виданий державний акт серії НОМЕР_1 на вказану земельну ділянку,зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 2311.

Як роз'яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 58 ЦК УРСР, який був чинним на час укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки, у разі, якщо за укладеним відповідачем (покупцем за договором) договором майно було фактично придбано за кошти інших осіб, в тому числі повністю або частково за кошти позивача, для нього і він фактично ним користувався в подальшому, суд визнає такий договір в частині покупця удаваним та визнає покупцем за таким договором особу, яка є такою фактично.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦК УРСР недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин (в частині продавця), оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини.

Відповідно до ч.2 ст.235 ЦК України - якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Ст.346 ч.1 п.3 ЦК України передбачає, що право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

З урахуванням вимог закону та досліджених доказів, з яких убачається, що дійсним покупцем спірної земельної ділянки була ОСОБА_1 і цей факт підтвердили як позивачка за зустрічним позовом, так і відповідач ОСОБА_6, а також свідок ОСОБА_23, інші учасники процесу не надали суду жодних доказів на спростування даних позовних вимог суд приходить до висновку про обгрунтованість зустрічного позову ОСОБА_1 і необхідність його задоволення.

З огляду на висновки суду щодо необхідності визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, укладений 29 жовтня 2001 року між продавцем - ОСОБА_6 та покупцем - ОСОБА_7 в частині зазначення покупця та визнання за ОСОБА_1 права власності на цю ділянку, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання на нею права власності на ? частину цієї ділянки є безпідставними та необгрунтованими, а отже до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

первісний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Встановити факт окремого проживання та припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з січня 2007 року.

Визнати спадковим майном померлого ОСОБА_7 майно набуте ним під час окремого проживання з ОСОБА_3: садовий будинок АДРЕСА_1 Пустомитівського району Львівської області та садовий будинок АДРЕСА_2 Пустомитівського району Львівської області.

Стягнути в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6 в користь позивача ОСОБА_5 понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., а саме по 81,20 грн. солідарно з кожного.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_4

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені судові витрати в розмірі 913,50 грн., а саме по 304,50 грн. солідарно з кожного.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0434 гектара, розташованої на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, укладений 29 жовтня 2001 року між продавцем - ОСОБА_6 та покупцем - ОСОБА_7 в частині зазначення покупця, перевівши на ОСОБА_1 права і обов'язки покупця за вказаним договором.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю, виданий на вказану земельну ділянку Скнилівською сільською радою 05.11.2001 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 2311.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0434 гектара, розташовану на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Стягнути в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_9 в користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., а саме по 60,90 грн. солідарно з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м.Львова Лозинський Б.М.