справа № 278/2028/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2015 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач звернулась із зазначеною заявою, якою просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі розміром 600 гривень на утримання спільної дитини.
Сторони в судове засідання не зявились, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча останній був завчасно та належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про день та час розгляду справи, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду.
Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні факти та відповідно ним правовідносини. 3 вересня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого 12 червня 2012 року народилась дитина ОСОБА_3 (а.с.4). Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2013 року, що набрало законної сили 16 жовтня 2013 року, шлюб між сторонами розірвано, а малолітнього ОСОБА_3 залишено при матері. В обґрунтування позовних вимог заявник вказує, що після припинення шлюбних стосунків, відповідач припинив надавати кошти на утримання дитини, а тому вона вимушена звернутися з позовною заявою до суду.
Правовідносини між сторонами регулюються та відповідають нормам сімейного права. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини, заява підлягає до часткового задоволення.
Частковість задоволення позову суд аргументує наступним. Окрім вимоги стягнення аліментів позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати понесені нею на правову допомогу у розмірі 200 гривень.
За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом з тим, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 243,60 гривні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ПП ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, ст. ст. 84, 88, ст. ст. 212 - 215, 224-226, ст. 367 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі розміром 600 (шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 9 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
В решті вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 243,60 гривень.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

суддя Є.О. Грубіян