Справа № 346/3008/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2379/2015
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю:апелянта ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,представника відповідача - Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору удаваним правочином та договору про надання споживчого кредиту укладеним в національній валюті,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся з позовом, в якому вказує, що 01.06.2007 року він придбав на товарній біржі автомобіль. Не маючи коштів для оплати автомобіля, ним було укладено з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № IFWАЕ00000146 від 12.06.2007 року. На підставі вказаного договору відповідач провів оплату придбаного автомобіля, кредитний договір було надано у вигляді неоновлювальної кредитної лінії в сумі 14616,78 доларів США. Вказує, що при укладенні оспорюваного договору йому не було надано повної інформації стосовно кредиту. Крім того, вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» ввів його в оману стосовно валюти кредиту та порядку його надання. Вважає, що кредитний договір від 12.06.2007 року є удаваним щодо валюти надання позики, оскільки такою валютою зазначено долари США, а насправді між сторонами укладено правочин по наданню кредиту в гривні в розмірі 73814.74 грн., що за курсом НБУ на момент складання договору становило 14616,78 доларів США. Просив суд визнати кредитний договір № IFWАЕ00000146 від 12.06.2007 року удаваним правочином; застосувати наслідки удаваного правочину та визнати кредитний договір № IFWАЕ00000146 від 12.06.2007 року таким, що укладений в національній валюті України- гривні.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання кредитного договору удаваним правочином та про визнання договору про надання споживчого кредиту таким, що укладений в національній валюті України-гривні- відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог в повному обсязі.

Також апелянт вказав, що висновки суду про те, що при підписанні договору він повинен був знати, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є незмінним та враховувати підвищений валютний ризик за таким кредитом, не ґрунтуються на законі.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили про їх задоволення.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги заперечила, просила залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № IFJWAE00000146, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 14616,78 доларів США. За користування кредитом процентна ставка встановлена в розмірі: в доларах США - 0,84 на місяць. Кредит надано на придбання автомобіля «Рено Трафік».

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем жодним чином не доведено факт вчинення одного правочину з метою приховати інший, а його посилання на те, що банк видав грошові кошти в доларах США замість національної валюти, як визначено ч. 2 ст. 524 ЦК України, не є порушенням закону та удаваним правочином в розумінні ст. 235 ЦК України.

Такий висновок суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

У відповідності до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11. 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Так, сторонами у відповідності до ч. 2 ст. 524 ЦК України було досягнуто згоду на надання кредиту у сумі 14616,78 доларів США, тобто визначено грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, що не являється порушенням закону.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня; іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Колегія суддів констатує, що кредитний договір IFWАЕ00000146 від 12.06.2007 року, укладений сторонами з дотриманням наведених положень. Вказаним договором визначені всі істотні умови, а саме: сума кредиту, умови повернення кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту, дата остаточного повернення кредиту, право дострокового повернення кредиту та інші необхідні умови. Договір укладено у письмовій формі, між сторонами досягнуто згоди з усіх питань, передбачених законом та пов'язаних з його виконанням. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі і щодо валюти кредитування.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо удаваності договору. Судом першої інстанції дано вірну оцінку доводам позивача щодо валютного ризику та справедливості умов даного договору.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що жодних належних доказів на підтвердження того, що вказаний договір укладено з метою приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, суду у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про відсутність підстав для задоволення позову є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк