Номер провадження 2/754/657/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.01.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ярошенко С.В.,

при секретарі - Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Будівельне управління-№813» про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати, збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 09.07.07 року по 08.09.14 року працювала у відповідача, їй не виплачена заробітна плата у розмірі 11 425,51 грн. за період роботи з 01.01.14 року по 08.09.14 року та не виплачено середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати в розмірі 2 780,40 грн. за період з 08.09.14 року по 31.10.14 року. Крім того, просила стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з наведених у ній підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у публічному акціонерному товаристві «Будівельне управління-№813» з 09.07.07 року по 08.09.14 року.

З наданих розрахунків та довідки ПАТ «Будівельне управління-№813» від 27.10.14 року вбачається, що за період з 01.01.14 року по 08.09.14 року у відповідача перед ОСОБА_1 існує заборгованість з заробітної плати у розмірі 11 425,51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст.24 Закону України «Про оплату праці» та ст.115 КЗпП України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу невиплачену заробітну плату в сумі 11 425,51 грн., оскільки дані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, поясненнями позивача, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з наведеного вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати в розмірі 2 780,40 за період з 08.09.14 року по 31.10.14 року також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Ст. 2 цього Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

Як передбачено ст. 34 Закону України «Про працю» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Розрахунок суми компенсації визначено Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року за №159 (далі по тексту -Порядок), відповідно до п. 4 якого, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З матеріалів справи вбачається, що доданий до позовної заяви розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати вчинений позивачем на підставі вимог Закону України «Про працю» та Порядку, і відповідно до нього належна до сплати сума компенсації становить 1 020,34 грн.

Суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування завданої йому з боку відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач не навів належного обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не зазначив докази, що підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Якщо факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача в судовому засіданні не підтвердився та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідача суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Будівельне управління-№813» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати, середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати, збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 15 226,25 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Будівельне управління-№813» у дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий