АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

14 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є законними представниками малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про виселення, за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» - Ларченко ІриниМиколаївни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

встановила:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» (далі - ПАТ «БАНК ФОРУМ») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 106 000 доларів США на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 45,70 кв.м., жилою площею 31,30 кв.м., що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1, строком по 13.08.2033 р. зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13.08.2008 р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, за умовами якого остання передала банківській установі в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2010 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2012 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стягнуто суму боргу за кредитним договором в розмірі 1 173 224 грн. 63 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 175 044 грн. 673 коп. У рахунок стягнення вищевказаної заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів.

Посилаючись на те, що після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що ОСОБА_1 зареєструвала в квартирі, що є предметом іпотеки, свого чоловіка та трьох малолітніх дітей, 30 квітня 2014 р. банк направив письмові вимоги про звільнення вказаної квартири. Станом на день звернення до суду з даним позовом кредит погашений не був, житлове приміщення не звільнено.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що судом не вірно застосовано до даних правовідносин Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки питання про звернення стягнення на предмет іпотеки було вирішено 21.03.2012 р., тобто до набрання ним чинності. Жодних перешкод для винесення судом рішення про виселення чинним законодавством України не встановлено. При цьому задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотеко держателем вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0413/08/01-Nv, згідно якого остання отримала від Банку кредит в розмірі 106 000 доларів США, зі сплатою 13% річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до13 серпня 2033 року.

Згідно іпотечного договору від 13 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. за реєстровим №3721, ОСОБА_1 передала банку в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. за реєстровим №3717.

У вказаній квартирі, яка є предметом іпотеки, згідно довідки форми №3 від 28 квітня 2014 року, зареєстровано п'ять осіб: ОСОБА_1 (іпотекодавець) - з 04.03.2010 р., чоловік ОСОБА_2 - з 04.03.2010 р., син ОСОБА_3- з 04.03.2010 р., син ОСОБА_4 - з 04.03.2010 р., син ОСОБА_5 - з 10.04.2014 р.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2010 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2012 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стягнуто суму боргу за кредитним договором в розмірі 1 173 224 грн. 63 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 175 044 грн. 673 коп. У рахунок стягнення вищевказаної заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконання судового рішення про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки фактично не проводиться у зв'язку з прийняттям Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім цього, позивачем не надано доказів письмового попередження відповідачів про виселення із займаного житлового приміщення.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду.

Так, частинами 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 цього Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Із аналізу положень ст. 109 ЖК Української РСР та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» випливає, що всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги у тому разі, якщо іпотекодержатель прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За таких обставин, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вимога закону про направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення не стосується виселення мешканців на підставі рішення суду про зверненням стягнення на предмет іпотеки, а стосується позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на наведене, а також враховуючи ту обставину, що відповідачі разом з малолітніми дітьми відмовляються звільнити квартиру, на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги про їх виселення на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ч. 3 ЖК Української РСР є доведеними та підлягають задоволенню, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за №6-46цс/15, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладенням певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом №1304-VІІ мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Враховуючи те, що на час ухвалення рішення продовжує дію Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», судова колегія вважає, що виконання рішення про виселення в порядку ст. 217 ЦПК України необхідно відстрочити на період дії мораторію, встановленого зазначеним Законом.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 365,40 грн. (243,60 грн. +121,80 грн.) по 182,70 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 217, 303, 309,314-316 ЦПК України колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» - Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В порядку ст. 217 ЦПК України відстрочити виконання рішення суду про виселення на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 365,40 грн., по 182,70 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/6627/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Наборозняк М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.