АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1748/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 177/2631/14-ц інстанції - Приміч Г.І.
Категорія 56 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів -Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

секретар - Петренко К.І.,

за участю - позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до ОСОБА_2, третя особа - Криворізька об'єднана державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків,

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Дніпропетровський облавтодор») звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що у період з 09 грудня 2013 року по 20 грудня 2013 року Криворізькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області (далі - Криворізька ДФІ) проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності філії "Криворізький райавтодор" ДП «Дніпропетровський автодор» ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Філія «Криворізький райавтодор») за вибірковий період з 01.01.2012 року до 01.10.2013 року, під час якої виявлено факт неправильності визначення вартості виконаних робіт за вказаний період та зайве пред'явлення до оплати Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області (далі - Служба автомобільних доріг) виконаних робіт на суму 19145,13 грн., з яких за період 2012 року - 12939,28 грн. та за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року - 6205,85 грн. Вказаний розмір матеріальних збитків позивач просив стягнути з ОСОБА_2, оскільки допущення порушень мало місце в період виконання нею обов'язків начальника виробничо-технічного відділу та провідного інженера Філії «Криворізький автодор», до посадових обов'язків якої входив контроль за додержанням будівельних норм та правил, та в добровільному порядку збитки, завдані нею підприємству, не сплатила.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року у задоволенні позову ДП «Дніпропетровський облавтодор» відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області(далі - ДФІ в Дніпропетровській області) ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ДП «Дніпропетровський облавтодор», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та не прийняття до уваги складеного Криворізькою ДФІ акту № 850-51/034 від 20.12.2013 року позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Філії «Криворізький автодор», яким зафіксовано факт порушення та правильно визначено розмір збитків Служби автомобільних доріг на суму 19145,13 грн., які ОСОБА_2 в добровільному порядку не сплатила.

У наданих суду запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване, посилаючись на відсутність самого факту наявності збитків, оскільки в перевіреному періоді мали місце порушення встановленого законодавством порядку ведення бухгалтерського обліку, а саме: не відображення в бухгалтерському обліку первинних документів, що свідчать про здійснення господарських операцій - списання палива роботу машин та механізмів. У справі наявні документи, які підтверджують фактичну наявність паливно-мастильних матеріалів та їх використання у господарській діяльності Філії «Криворізький райавтодор», а також роботу машин і механізмів, на які вони були списані, проте ці документи не взяті до уваги при здійсненні ревізії. До її ж посадових обов'язків не входило ведення бухгалтерського обліку при відображенні господарських операцій, а також складення та підписання актів виконанних робіт, тому відсутні підстави для покладення на неї відповідальності за виявленні порушення.

До суду апеляційної інстанції представник позивача ДП «Дніпропетровський облавтодор», будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явився двічі. При цьому 01 грудня 2015 року просив відкласти розгляд справи, призначений на 02 грудня 2015 року, не зазначаючи причин для відкладення.

Апелянт - ДФІ в Дніпропетровській області, будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, надала заяву про рогляд справи за відсутності її представника.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 - 11 ЦПК України.

Повторна неявка в судове засідання належним чином повідомленого позивача незалежно від поважності причин свідчить про зловживання стороною своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду та призводить до порушення розумних строків розгляду справи.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання представників позивача та третьої особи, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та апелянта в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту належності до трудових обов'язків ОСОБА_2 складення та підписання актів виконаних робіт, а також вини ОСОБА_2 у невідповідності даних актів виконаних робіт даним бухгалтерського обліку, що стало підставою виникнення збитків Служби автомобільних доріг.

Колегія суддів погоджується з таким рішення суду з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, згідно із наказами № 3-ВК від 03 січня 2012 року та № 49-ВК від 01 липня 2013 року, займала посаду виконуючого обов'язки начальника виробничо-технічного відділу Філії «Криворізький автодор» у період з 03 січня 2012 року по 01 липня 2013 року, після чого була переведена на посаду провідного інженера (а.с. 15-16).

У період з 09 грудня 2013 року по 20 грудня 2013 року на підставі доручення ДФІ в Дніпропетровській області від 05 грудня 2013 року та ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2013 року по справі № 211/7354/13-к Криворізькою ДФІ проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Філії "Криворізький автодор", за результатами якої складено акт № 850-51/034 від 20.12.2013 року (а.с. 7-11).

Згідно вищезазначеного акту перевірки при перевірці правильності визначення вартості виконаних робіт за період з 01 січня 2012 року по 01жовтень 2013 року встановлено зайве пред'явлення до оплати Службі автомобільних доріг вартості виконаних робіт на суму 19145,13 грн., в тому числі за 2012 рік - на суму 12939,28 грн., за період з 01.01.2013 року по 30.09.2014 року на суму 6205,85 грн., яке виникло в наслідок включення до актів дефектів форми КБ-2в паливно-мастильних матеріалів, наявність яких не підтверджено даними бухгалтерського обліку філії, а саме: відповідно до актів приймання будівельних робіт за 2012 рік включено паливно-мастильні матеріали в кількості 30733,30615 літрів, а за даними бухгалтерського обліку філії за 2012 рік - 29179,6 літрів, що складає різницю - 1553,70615 літрів на суму 12678,24 грн. з ПДВ. Крім цього, відповідно до актів приймання передачі за 2012 рік включено 3057,382983 літрів, а за даними бухгалтерського обліку -3032,68 літрів, що складає різницю - 24,7029828 літрів на суму 261,04 грн. з ПДВ. За 2013 рік відповідно до актів прийняття будівельних робіт включено паливно-мастильних матеріалів (палива) в кількості 5433,66788 літрів, а відповідно до даних бухгалтерського обліку філії за 2013 року віднесено палива - в кількості 4848,85 літрів, що складає різницю 584,8178798 літрів на суму 6205 грн. з ПДВ.

Відповідно до вказаного акту, складеного шляхом співставлення даних актів виконаних робіт та даних бухгалтерського обліку, зафіксовано факт наявності та розмір збитків Служби автомобільних доріг на суму 19145,13 грн. (а.с. 8-11).

Враховуючи наявність вказаних збитків, завданих Службі автомобільних доріг, Криворізька ДФІ звернулась до директора ДП "Дніпропетровський облавтодор» з вимогою про стягнення з особи, якою допущено порушення, кошти в сумі 19145,13 грн. та перерахувати їх на розрахунковий рахунок замовника робіт, з подальшим перерахуванням коштів до відповідного бюджету (а.с. 12 зворот).

12 лютого 2014 року ДП "Дніпропетровський облавтодор" звернулось до ОСОБА_2 з претензією виплати суми збитків (а.с. 22), вимоги якою нею не виконані.

Відповідно до положень ст. 130 КЗпП України, якою ввстановлено загальні пілстави і умови матеріальної відповідальності працівників, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім цього, відповідно до ст. 138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, покладена на власника або уповноваженого ним органу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 обіймала посаду виконуючого обов'язки начальника виробничо-технічного відділу Філії «Криворізький автодор» у період з 03 січня 2012 року по 01 липня 2013 року, після чого була переведена на посаду провідного інженера (а.с. 15-16).

Як убачається із акту ревізії, складеного шляхом співставлення даних актів виконаних робіт та даних бухгалтерського обліку, Криворізькою ДФІ зафіксовано факт наявності та розмір збитків Служби автомобільних доріг на суму 19145,13 грн. у період з 01 січня 2012 року по 01жовтень 2013 року (а.с. 8-11).

Згідно з посадовою інструкцією начальника виробничо-технічного відділу Філії «Криворізький автодор», до його повноважень відноситься здійснення контролю за своєчасним забезпеченням будівництва, проектно-кошторисною документацією, додержання будівельних норм та правил, здавання об'єкта в експлуатацію (а.с. 17-19).

Відповідно до посадової інструкції провідного інженера, до його посадових обов'язків відноситься здійснення роботи з оперативного регулювання ходу виробництва, забезпечення виконання робіт, згідно з плановими завданнями та договорами, тощо (а.с. 102-104).

Таким чином, до посадових обов'язків провідного інженера та начальника виробничо-технічного відділу філії "Криворізький автодор" які виконувала ОСОБА_2, не входить складання та підписання актів виконаних робіт, а також ведененя бухгалтерського обліку.

Із наявних у справі актів виконаних робіт убачається, що жоден із них не складений і не підписаний відповідачем ОСОБА_2(а.с. 45 - 269).

Інші докази, які б свідчили про те, що збитки Служби автомобільних доріг на суму 19145,13 грн. виникли саме з вини ОСОБА_2, у справі відсутні.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що шкода, виявлена актом ревізії від 20 грудня 2013 року, завдана замовнику послуг по ремонту робіт - Службі автомобільних доріг, на балансі якої перебувають автомобільні дороги загального користування у Дніпропетровській області та яка є замовником послуг з ремонту доріг.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ДП «Дніпропетровський облавтодор» відшкодувало Службі автомобільних доріг вказану в акті ревізії суми збитків, що мало б наслідком право позивача на пред'явлення регресного позову про стягнення цих збитків до винної особи.

З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_2 у допущенні невідповідностей даних актів виконаних робіт даним бухгалтерського обліку, що стало підставою виникнення збитків, спричинених Службі автомобільних доріг.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання ДФІ в Дніпропетровської області на те, що судом не взято до уваги акт № 850-51/034 від 20.12.2013 року, яким зафіксовано факт порушення та правильно визначено розмір збитків Служби автомобільних доріг, не можуть бути взятими до уваги, оскільки судом встановлено відсутність доказів на підтвердження того, що на відповідача ОСОБА_2 була покладена відповідальність за правильне визначення вартості виконаних робіт.

До того ж, ДП «Дніпропетровський облавтодор», незважаючи на визнання обов'язковою явки його представника у судове засідання, не скористалось своїми правами та не виконало свої обов'язки, у судове засідання свого представника не направило, не повідомило суд про причини, які унеможливили явку його представника до суду апеляційної інстанції, та не надало суду доказів того, що саме діями ОСОБА_2, внаслідок порушення покладених на неї трудових обов'язків, йому завдано матеріальну шкоду, зафіксовану в акті ревізії № 850-51/034 від 20.12.2013 року, а також того, що ці збитки на суму 19145,13грн. дійсно понесені позивачем.

Таким чином, доводиапеляційної скарги ДФІ в Дніпропетровської області не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І. Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів