Справа № 575/842/15-ц
Провадження № 6/575/10/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі : головуючого Семенової О.С.

за участю секретаря Пасюга Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Писарівка подання начальника відділу ДВС Великописарівського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в :

Начальник ВДВС Великописарівського РУЮ ОСОБА_2 20.08.2015 року звернувся до суду з даним поданням, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у ВДВС Великописарівського районного управління юстиції Сумської області знаходиться виконавчий лист по справі № 2-741, виданий Великописарівським районним судом 10.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей Ірину, ІНФОРМАЦІЯ_1, Дмитра, ІНФОРМАЦІЯ_2, Юлії, ІНФОРМАЦІЯ_3, Катерини, ІНФОРМАЦІЯ_4 та Віталія, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3 у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. 01.04.2011 року відкрито виконавче провадження. Боржниця знята з реєстрації 15.02.2012 року за адресою с. Добрянське Великописарівського району, вул. Підгірна, 10 за рішенням Великописарівського районного суду від 08.02.2012 року. Останнє відоме місце її проживання ІНФОРМАЦІЯ_6 у своєї матері. 17.03.2014 року вона була повідомлена про направлення подання про обмеження її у праві виїзду за межі України. Заборгованість по аліментам станом на 01.08.2015 року становить 98 796, 05 гривень, що є підставою для обмеження її управі виїзду за межі України.

В судове засідання надійшла письмова заява від начальника відділу ДВС ОСОБА_2 про розгляд подання без її участі, своє подання підтримує у повному обсязі /а.с.92/.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів /посадових осіб/ вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що 10.09.2010 року Великописарівським районним судом виданий виконавчий лист по цивільній справі № 2-741/2010 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей Ірину, ІНФОРМАЦІЯ_1, Дмитра, ІНФОРМАЦІЯ_2, Юлії, ІНФОРМАЦІЯ_3, Катерини, ІНФОРМАЦІЯ_4 та Віталія, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3 у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.07.2010 року та до досягнення дітьми повноліття /а.с.4/.

Відповідно до постанови від 12.06.2012 року /яка надана до подання/ відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 1803/103/2012, виданого 06.06.2012 року Великописарівським районним судом про стягнення матеріальних збитків в розмірі 760 гривень з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 /а.с.80/.

В матеріалах до подання є розписка ОСОБА_1 від 17.03.2014 року про попередження її про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів та повідомлення її про обмеженні у праві виїзду за кордон, вона вказала, що не працює /а.с.81/.

Відповідно довідки Великописарівського РС УДМС України у Сумській області від 18.08.2015 року за № 494 ОСОБА_1 знята з реєстрації 15.02.2012 року за рішенням Великописарівського районного суду від 08.02.2012 року /а.с.82/. Протягом 2015 року на запити ВДВС були отримані відповіді про відсутність за боржником ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна /а.с.83-84, 86/.

Відповідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.08.2015 року ОСОБА_1 становить 98 796, 05 гривень /а.с.85/.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються Законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод /далі Конвенція/, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тим, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Положеннями статті 6 Закону України від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» /далі Закон № 3857-ХІІ/ встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

-якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України /п. 2/;

-якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань /п. 5/; якщо до нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі /п.8/.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння /дії або бездіяльність/ боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості /наявність майна, грошових коштів тощо/ і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини /непереборної сили, події тощо/.

Як слідує з подання, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів відкрито 01.04.2011 року, хоча до нього додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2012 року за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків в сумі 760 гривень по іншій цивільній справі /а.с.80/. Крім того, розписка ОСОБА_1 датована 17.03.2014 року, а всі запити про наявність в неї майна були зроблені протягом 2015 року. Таким чином, залишається невідомим що відбувалося у виконавчому провадження протягом 2011-2015 років, в результаті чого виникла заборгованість по аліментам у розмірі 98 796, 05 гривень.

Обовязок доказування при розгляді подання покладається на представника ВДВС. Представник в судове засідання не прибув, матеріали виконавчого провадження суду не надав, а тому не довів обставини, які виклав у своєму поданні, а саме не надав суду доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання є необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

У х в а л и в :

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Великописарівського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5-ти днів після її проголошення до апеляційного суду Сумської області через Великописарівський районний суд . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С.Семенова.