26.08.2015 Справа № 337/1656/15-ц
Провадження № 2/337/4062/2015р.
26.08.2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Котляра А.М.
з участю секретаря Чередниченко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк«Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів.
В обґрунтування позову зазначив, що банк в порушення умов укладених між ними договорів, вимог національного та європейського законодавства відмовляється повертати грошові кошти, належні йому за відповідними договорами про банківські вклади, не дивлячись на закінчення строків дії цих договорів, а також його неодноразові усні та письмові звернення про повернення коштів.
Вважає, що банк безпідставно та протизаконно користується його грошовими коштами, які продовжує утримувати у себе, ухиляючись від їх повернення, у звязку з чим просить стягнути у відповідній договорам валюті зазначені в позові суми депозитних вкладів, процентів за їх користування, 3-х процентів річних за несвоєчасне виконання зобовязань, суму спричиненої у звязку з цим моральної шкоди, а судові витрати покласти на відповідача.
У судове засідання представник відповідача не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
У судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Діючи у передбаченому п. 5.2 Основних умов порядку, 17 січня 2015 року позивачем було подано до банку заяву, в якій він просив повернути належні йому грошові кошти.
Однак банк з посиланнями на нестабільну економічну ситуацію в країні та мінливий курс української гривні до іноземних валют, в тому числі до Євро, в усній формі відмовив позивачу, запропонувавши єдину можливу альтернативу продовження строку дії договору на незначний термін, на що він погодився та продовжив строк дії договору про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валютіна 1 місяць.
По закінченню вже й цього продовженого строку дії договору,банк знову в усній формі відмовив ОСОБА_1 в поверненні коштів, запропонувавши знову продовжити строк дії цього вкладу. Таким чином, протягом чотирьох місяців, діючи проти своєї волі, позивач був вимушений чотири рази продовжувати строк дії договору на невигідних для себе умовах (зменшення процентної ставки) та відкладати отримання належних йому коштів на зручний для банку час.
Без задоволення залишилась також і заява позивача ОСОБА_1 про повернення йому грошових коштів за договором про №313731/2013/370-14 від 03.02.2014 р. Ф&К «Золотий».
На неодноразові звернення до банку з письмовими заявами про повернення позивачу коштів останньому банком було надано дві письмові відповіді від 23.03.2015 р. № 797 та №861 від 23.06.2015 р.
В листі № 797 від 23.03.2015 р. банк посилався нанеможливість повернення вкладу у зв'язку з встановленими постановою НБУ №160 від 03.03.2015 року обмеженнями у видачі готівкових коштів.
Проте,зазначена постанова НБУ є одним із розпорядчих актів, який адресовано обмеженому колу службових осіб та дія якого розповсюджується на адміністративно-правові відносини Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Вказана постанова жодним чином не може встановлювати нових прав або обов'язків для громадян, зачіпати їх права, свободи та інтереси, тощо.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Отже неповернення банком грошових коштів позивача суперечить умовам укладеного між сторонами договору, вимогам чинного законодавства України, в тому числі, ст. 41 Конституції України, а також статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно до договору №313731/2013/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий», який діяв до 08 лютого 2015 року, банк поруч з поверненням тіла депозитузобовязаний нарахувати та виплатити станом на 27.07.2015 року - 3 % річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання зобовязання за договором - 0,03 тройські унції. (а.с.28)
Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність».
Отже, відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти позивача, які перебувають на рахунках відповідача, на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною.
Позов пред`явлено про повернення грошових коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України.
Таким чином, стягненню підлягає банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті в розмірі 5 490,04 євро, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення еквівалентною 142 908, 47 грн. та банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» у розмірі 2,45 тройських унцій, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення еквівалентною 63 048 грн.61 коп.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Крім того розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Своїми діями банк самовільно та протизаконнопозбавив позивача прававільно користуватися та розпоряджатися його власністю - грошовими коштами, тому суд вважає за можливестягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку.
Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути в дохід держави з відповідача у розмірі, похідному від сумарної еквівалентної національній валюті суми боргу 2109,57 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 224-226, 218 ЦПК України, ст. 526, 533, 625, 1058, 1066, 1074 ЦК України, ст. 59, 66 Закону України «Про банки та банківську діяльність», суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.М.Котляр