Справа № 308/7849/15-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого Бисага Т.Ю.,

суддів Власова С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі Рогач О.Я.,

за участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 липня 2015 року про забезпечення позову у справі за цивільним позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2, з третьою особою Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року забезпечено позов, заборонено ОСОБА_2 здійснювати будь-які будівельні роботи щодо обєкта будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,05 га за адресою: м. Ужгород, вул. Висока,1 (Висока,23 «а»).

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, якою просить ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року скасувати та ухвалити нову якою у вжитті заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги зводяться, до того, що відповідачем правомірно здійснюється будівництво спірного багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується містобудівними умовами за № 283 за 2013 рік та декларацією про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Закарпатській області за №ЗК 43 від 03.03.2014 року. За твердженням апелянта, фактична відстань між спірним житловим будинком та існуючим будинком відповідача складає 8,2 м, що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм стандартів і правил від 03.09.2014 року, складеного Інспекцією ДАБК у Закарпатській області, у зв'язку з чим відповідачем не порушується мінімально допустима протипожежна відстань та дотримані норми ДБН.

Дані доводи апелянта є безпідставними, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, та не впливають на висновки суду першої інстанції.

У відповідності до частин 2, 4, 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюєшся власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2)розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3)затвердження проектної документації;

4)виконання підготовчих та будівельних робіт;

5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів;

6)реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Згідно частин 1, 3 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір і щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених норм, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки є первинним дозвільним документом, що надає право власнику на подальше розроблення проектної документації та початок проведення будівельних робіт.

Посилання апелянта на те, що ним були отримані містобудівні умови та обмеження спростовуються листами виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 18.05.2014 року № М-00927/06-06, від 17.06.2014 року №М-00965/06-0б та листом Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 26.05.2015 року №117/20-12, згідно яких позивача повідомлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці по вул. Високій,1 управлінням містобудування та архітектури (управлінням містобудівного комплексу та земельних ресурсів) гр. ОСОБА_2 не надавались.

Даний факт також підтверджується Витягом з кримінального провадження №0001932, згідно якого в ході перевірки працівниками СДСБЕЗ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області встановлено, що гр. ОСОБА_2 за отриманням містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки не звертався та такий документ йому не надавався.

Копія містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за №283/201З, подана апелянтом до суду разом із апеляційною скаргою, не може вважатися належним та допустимим доказом отримання ним містобудівних умов та обмежень, оскільки факт їх отримання спростовується іншими наявними доказами у справі. Крім того, в даній копії відсутні будь-які відомості щодо дати видачі цих містобудівних умов та обмежень, що ставить під сумність їх достовірність.

Отже, враховуючи те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки є первинним дозвільним документом, що надає право на розроблення проектної документації та декларування початку виконання будівельних робіт, посилання апелянта на те, що будівництво здійснюється ним на підставі належним чином розробленого Робочого проекту, який пройшов державну експертизу, та декларації про початок будівельних робіт №ЗК 43, виданої Інспекцією ДАБК в Закарпатській області, є безпідставним та не доводить правомірність такого будівництва.

Стосовно доводів апелянта, що фактична відстань між спірним житловим будинком та існуючим будинком відповідача складає 8,2 м, що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм стандартів і правил від 03.09.2014 року, складеного Інспекцією ДАБК у Закарпатській області, то такі доводи безпосередньо спростовуються фактичними обставинами справи та змістом самого Акту перевірки, на який посилається апелянт.

Так, згідно даного акту перевірки від 03.09.2014 року Інспекцією ДАБК у Закарпатській області за результатами перевірки встановлено, що забудовником ОСОБА_2 не дотримано відстань між житловими будинками (згідно проектної у документації відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком вкладає - 8.2м), чим порушено: п.3.13 ДБН 360-92** Планування і забудова міських і сільських поселень.

Посилання апелянта на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року по справі №807/3051/14 за позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про визнання протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2014 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2014 року №348-11, акту перевірки від 03.09.2014 року та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03.09.2014 року протиправними та їх скасування є безпідставним, оскільки така постанова не набула законної сили. Предметом спору в даній справі було скасування припису Інспекції ДАБК у Закарпатській області щодо знесення залізобетонної споруди (підпірної стінки, яка використовується для запобігання зсувним процесам), забудованої за межами наданої для будівництва земельної діяльності.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року по справі №807/3051/14. не являються преюдиційними для даної справи, оскільки позивач участі в адміністративній справі №807/3051/14 не приймав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України одним із заходів до забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_2, з третьою особою Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, оскільки відповідачем здійснюється без попереднього отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також з істотними порушеннями державних будівельних норм, що встановлено Актом перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм стандартів і правил від 03.09.2014 року, що створює реальну небезпеку життю та здоров'ю позивача та членів його сім'ї, судом першої інстанції правомірно було вжито заходів забезпечення позову та заборонено ОСОБА_2 здійснювати будь-які будівельні роботи щодо об'єкта будівництва. І такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суддею першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: