Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3142/14-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 5 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.07.2009 року по 31.03.2014 року. В шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі сторони придбали наступне майно : автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 75000 грн.; комп'ютер (монітор 19LG), придбаний 30.12.2010р, вартістю 1049,00 грн.; холодильник WHIRPOOL WBE 3411, придбаний 20.08.2010р, вартістю 3910,00 грн.; пральну машину, придбану 22.08.2009р, вартістю 2773,05 грн.; крісло «Орієнт», придбане 07.11.2009 р, вартістю 1080 грн.; куток кухонний, придбаний у 2011р, вартістю 1200 грн.; шафу у прихожу, придбану у 2011р, вартістю 3000 грн.; тумбочку під телевізор, придбану у 2011р, вартістю 450 грн.; плиту газову «Ariston», придбану 22.08.2009р, вартістю 1450 грн.; люстру до зали, придбану 16.09.2010р, вартістю 289 грн.; дзеркало до зали, придбане 23.10.2011р, вартістю 239 грн.; диван, придбаний 07.11.2009р, вартістю 3450 грн.; кухонну стінку, придбану у 2011р, вартістю 6000 грн.; кухонний стіл та чотири табуретки, придбані у 2011р, вартістю 400 грн.; ролети на вікно, придбані у 2010р, вартістю 500 грн.; шафу-купе, придбану 30.10.2009р, вартістю 3950 грн.; витяжку кухонну, придбану 23.10.2010р, вартістю 821 грн.; праску, придбану 18.09.2010р, вартістю 399 грн.; ламінат в квартиру 6926 вишня 12,3 мм, придбаний 05.11.2009р., вартістю 213,34 грн.; вхідні двері броньовані, придбані 01.12.2009р, вартістю 2850 грн.; будівельні матеріали, придбані 28.09.2010р, вартістю 3000 грн.; кімнатні двері, придбані у 2010р, вартістю 1000 грн.; ламінат у коридор, придбаний у 2010р, вартістю 800 грн.; батареї у кількості двох штук, придбані у 2009р., вартістю 1500 грн.; шпалери у кімнати, придбані у 2010р, вартістю 2000 грн.; лінолеум на кухню, придбаний у 2010р, вартістю 350 грн.

У зв'язку з тим, що згоди про поділ спільної власності між сторонами не досягнуто, просила суд провести поділ спільного майна подружжя згідно із зазначеним переліком та запропонованим варіантом.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20 травня 2015 року позов задоволено. Суд виділів ОСОБА_2 та визнав за нею право власності на комп'ютер (монітор 19LG), придбаний 30.12.2010р, вартістю 1049,00 грн.; холодильник WHIRPOOL WBE 3411, придбаний 20.08.2010р, вартістю 3910,00 грн.; пральну машину, придбану 22.08.2009р, вартістю 2773,05 грн. Відповідачу ОСОБА_3 виділів та визнав за ним право власності на автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 75000 грн. та на все інше перераховане в позовній заяві майно. Також суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 50815 грн. 14 коп. у вигляді грошової компенсації замість її частки у спільному майні та понесені судові витрати у розмірі 535 грн. 88 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції неповно та неправильно встановив обставини, що мають значення для справи, не забезпечив надання належних та допустимих доказів та не надав належну оцінку наявним у справі доказам. При цьому зазначає, що судом не було враховано, що спірний автомобіль є його особистою власністю, оскільки був придбаний за кошти його матері, а тому він не підлягав поділу між подружжям.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2009 року по 31 березня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Статтею 63 та частиною першою статті 70 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що майно, а саме : автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 75000 грн.; комп'ютер (монітор 19LG), придбаний 30.12.2010р, вартістю 1049,00 грн.; холодильник WHIRPOOL WBE 3411, придбаний 20.08.2010р, вартістю 3910,00 грн.; пральна машина, придбана 22.08.2009р, вартістю 2773,05 грн.; крісло «Орієнт», придбане 07.11.2009 р, вартістю 1080 грн.; куток кухонний, придбаний у 2011р, вартістю 1200 грн.; шафа у прихожу, придбана у 2011р, вартістю 3000 грн.; тумбочка під телевізор, придбана у 2011р, вартістю 450 грн.; плита газова «Ariston», придбана 22.08.2009р, вартістю 1450 грн.; люстра до зали, придбана 16.09.2010р, вартістю 289 грн.; дзеркало до зали, придбане 23.10.2011р, вартістю 239 грн.; диван, придбаний 07.11.2009р, вартістю 3450 грн.; кухонна стінка, придбана у 2011р, вартістю 6000 грн.; кухонний стіл та чотири табуретки, придбані у 2011р, вартістю 400 грн.; ролети на вікно, придбані у 2010р, вартістю 500 грн.; шафа-купе, придбана 30.10.2009р, вартістю 3950 грн.; витяжка кухонна, придбана 23.10.2010р, вартістю 821 грн.; праска, придбана 18.09.2010р, вартістю 399 грн., на загальну суму 30960,05 грн., були придбані сторонами за час їх спільного проживання та є спільного сумісною власністю. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із обсягу спільно нажитого майна, що підлягає поділу ламінат в квартиру 6926 вишня 12,3 мм, придбаний 05.11.2009р., вартістю 213,34 грн.; вхідні двері броньовані, придбані 01.12.2009р, вартістю 2850 грн.; будівельні матеріали, придбані 28.09.2010р, вартістю 3000 грн.; кімнатні двері, придбані у 2010р, вартістю 1000 грн.; ламінат у коридор, придбаний у 2010р, вартістю 800 грн.; батареї у кількості двох штук, придбані у 2009р., вартістю 1500 грн.; шпалери у кімнати, придбані у 2010р, вартістю 2000 грн.; лінолеум на кухню, придбаний у 2010р, вартістю 350 грн., оскільки вони були використані під час ремонту квартири, яка належить на праві власності матері відповідача, є приналежністю даної квартири, а тому не підлягає поділу між подружжям. Разом з тим, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з позовом до власника квартири про відшкодування понесених витрат на ремонт квартири у разі, якщо така допомога надавалась ними не безвідплатно.

Безпідставними визнаються доводи апеляційної скарги в частині належності спірного автомобіля на праві особистої власності ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ч.ч.2,3ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи із системного аналізу норм Сімейного кодексу України вбачається, що стаття 60 СК України встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу. Інше має бути спростовано належними і допустимими доказами тим із подружжя, хто оспорює право спільної сумісної власності.

Як установлено судом, спірний автомобіль був придбаний на ім'я ОСОБА_3 18 липня 2013 року, тобто за час шлюбу сторін.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідач ОСОБА_3 в апеляційній скарзі та під час розгляду справи стверджував, що вказаний автомобіль був придбаний за його особисті кошти в розмірі 40000,00 грн., які належали його матері ОСОБА_5 та рідному дядькові ОСОБА_6

Факт укладення між відповідачем та вказаними особами договору дарування у відповідності до ст.ст. 203, 208 ЦК України судом не встановлено.

У зв'язку з чим, не можна погодитися із доводами апелянта про те, що він належними і допустимими доказами, такими як покази свідків, довів, що спірний автомобіль був придбаний ним за особисті кошти, такі доводи ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи, що спірний автомобіль був придбаний сторонами під час шлюбу, являється спільною сумісною власністю подружжя, а належних та допустимих доказів, які б свідчили про придбання спірного майна за особисті кошти відповідачем надано не було, підстав для визнання за останнім права особистої приватної власності на даний автомобіль відсутні.

Під час розгляду справи, апеляційним судом було встановлено, що 15.07.2015 року, тобто після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, вищезазначений легковий автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 був проданий ОСОБА_3 ОСОБА_7, про що свідчить інформація з бази даних «НАІС ДДАІ» МВС України надана на запит суду 16.09.2015 року (а.с.64).

Згідно з довідкою-рахунком серії ААЕ № 298114 від 15 липня 2015 року, яка надійшла на запит апеляційного суду разом з вказаною інформацією від управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирські області, автомобіль проданий ОСОБА_3 за сто п'ятдесят чотири тисячі вісімсот вісімнадцять грн. 00 коп.

Договір купівлі-продажу спірного автомобіля на час розгляду справи в апеляційному суді позивачкою не оспорений, про що вона не заперечувала в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оскільки спірний автомобіль, що перебував у спільній сумісній власності сторін, був проданий відповідачем після розірвання шлюбу проти волі позивача та враховуючи, що договір купівлі-продажу ОСОБА_2 не оспорюється, колегія суддів вважає, що позивач має право на грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Разом з тим, вирішуючи питання про поділ майна, суд, в порушення вимог ст.ст.70, 71 СК України, ст.372 ЦК України, не звернув уваги на рівність часток сторін у цьому майні (по ? кожному), не з'ясував доцільність такого варіанту поділу, без згоди відповідача ОСОБА_8, не навівши відповідних мотивів та не врахувавши його інтереси, виділив йому майна на більшу суму, безпідставно збільшивши його частку у спільному майні подружжя.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд скасовує ухвалене судом першої інстанції рішення та ухвалює нове про поділ майна за іншим варіантом, який враховує інтереси обох сторін. Також при поділі майна суд враховує вартість відчуженого відповідачем автомобіля, з урахуванням позовних вимог позивача, виходячи із його вартості в розмірі 75000 грн.

Оскільки подружжя в період шлюбу придбало майно на загальну суму 105950,05 грн. (30960,05 грн. вартість рухомого майна та 75000,00 грн. вартість проданого автомобіля), їх частки є рівними, то кожному з подружжя необхідно виділити майна на суму 52980 грн. 02 коп. А тому суд виділяє позивачу ОСОБА_2 все рухоме майно на суму 30960,05 грн. та стягує з відповідача на її користь грошову компенсацію у розмірі 22019 грн. 98 коп. замість її частки у праві спільної сумісної власності на легковий автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ЦПК України, не в повній мірі з'ясував обставини справи, не перевірив доводи та заперечення відповідача, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає обставинам справи.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, наявні підстави для стягнення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в розмірі 529 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20 травня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Поділити рухоме майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3.

Виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на наступне майно:

-комп'ютер (монітор 19LG), придбаний 30.12.2010р., вартістю 1049,00 грн.;

-холодильник WHIRPOOL WBE 3411, придбаний 20.08.2010р., вартістю 3910,00 грн;

-пральну машину, придбану 22.08.2009 р., вартістю 2773,05 грн.;

-крісло «Орієнт», придбане 07.11.2009 р, вартістю 1080 грн.;

-куток кухонний, придбаний у 2011 р., вартістю 1200 грн.;

-шафу у прихожу, придбану у 2011 р., вартістю 3000 грн.;

-тумбочку під телевізор, придбану у 2011 р., вартістю 450 грн.;

-плиту газову «Ariston», придбану 22.08.2009 р., вартістю 1450 грн.;

-люстру до зали, придбану 16.09.2010 р., вартістю 289 грн.;

-дзеркало до зали, придбане 23.10.2011р., вартістю 239 грн.,

-диван, придбаний 07.11.2009 р., вартістю 3450 грн.;

-кухонну стінку, придбану у 2011 р., вартістю 6000 грн.;

-кухонний стіл та чотири табуретки, придбані у 2011 р., вартістю 400 грн.;

-ролети на вікно, придбані у 2010 р., вартістю 500 грн.;

-шафу-купе, придбану 30.10.2009 р., вартістю 3950 грн.;

-витяжку кухонну, придбану 23.10.2010 р., вартістю 821 грн.;

-праску, придбану 18.09.2010 р., вартістю 399 грн. на загальну суму 30960,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 22019 грн. 98 коп. замість її частки у праві спільної сумісної власності на легковий автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_2 державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 529 грн. 80 коп. понесеного судового збору.

У решті задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :