ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1101/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Запари А.І., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 187/1101/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних,-

Встановив:

11.08.2015 ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнень від 25.08.2015) до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення боргу за договорами позики з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних. Свої вимоги, мотивує тим, що 11.03.2014 та 14.10.2014 між ним та Відповідачем укладені договори позики. Відповідно до умов яких Позивач надав, а Відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 120 000 доларів США та 33 200 доларів США відповідно, які зобовязувався повернути до 01.05.2014 та 01.01.2015 відповідно. До теперішнього часу Відповідач борг не повернув. У зв'язку з чим, просив стягнути з Відповідача на його користь суму в еквіваленті національної валюти в розмірі 6 023 630,74 грн. з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних витрат (курс долара США визначено позивачем станом на 28.01.2015 у розмірі 2 206,2278 грн. за 100 доларів США).

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що договори позики не укладалися.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням заяви позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони 11.03.2014 уклали договір позики на суму 120 000 доларів США, та Відповідач надав розписку Позивачеві, як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобовязань. Зокрема відповідач зобовязувався повернути борг 01.05.2014.

Також 14.10.2014 сторони уклали договір позики на суму 33 200 доларів США з терміном повернення 01.01.2015.

Оригінали боргових розписок оглянуті в судовому засіданні, а копії долучені до справи.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики укладений між сторонами у письмовій формі містять усі зазначені у ст. 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання грошей із зобовязанням їх повернути, так як сторонами погоджено, що вказані кошти отриманні відповідачем у борг.

Належних та допустимих доказів в підтвердження своїх доводів щодо не укладення договорів позики, Відповідач не надав.

Судом також встановлено, що Відповідач у строки, передбачені ч.1 ст. 1049 ЦК України, не повернув повністю борг і таких доказів, щодо повернення коштів, останній суду також не надав.

Термін прострочення сплати боргу за договором позики від 11.03.2014 визначено Позивачем з 01.05.2014 (що відповідає встановленому борговою розпискою строку повернення боргу) по 01.08.2015 (дати визначеної Позивачем), що складає відповідно 457 дні; за договором позики від 14.10.2014 визначено Позивачем з 01.01.2015 (що відповідає встановленому борговою розпискою строку повернення боргу) по 01.08.2015 (дати визначеної Позивачем), що складає відповідно 181 день.

Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним.

Статтею 527 ЦК України передбачено зобовязання боржника виконати свій обовязок, а кредитора прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобовязанні вимагати доказів того, що обовязало виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на те особою, і ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

За приписами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Таким чином, вимоги Позивача про наявність боргових зобовязань є обґрунтованими.

Між тим, суд не може погодитися з Позивачем щодо розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При обрахунку суми, що підлягає стягненню з Відповідача в рахунок повернення позики та застосування наслідків порушення грошового зобовязання, суд враховує наданий позивачем розрахунок та керується правилами диспозитивності визначаючи розмір заборгованості не виходячи за межі позовних вимог.

Визначаючи розмір індексу інфляції, суд також бере до уваги рекомендації його обрахунку, наведені в листі Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.97 щодо рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ.

Отже з Відповідача на користь Позивача за договором позики від 11.03.2014 слід стягнути заборгованість в розмірі 4 470 421,97 грн., що складається з:

- 2 647 473,36 грн. основного боргу;

- 1 723 505,16 грн. інфляційного збільшення суми боргу, що обраховано наступним чином: 2 647 473,36 *165,1 % -2 647 473,36. При цьому використані такі значення: 2 647 473,36 розмір заборгованості; 165,1% середній індекс інфляції встановлений Держкомстат України за період з травня 2015 року по червень 2015 року (дата визначена Позивачем) (103,8 *101,0 *100,4 *100,8 *102,9 *102,4 *101,9 *103,0 *124,9 *103,1 *105,3 *110,8 *114,0 *102,2 *100,4);

- 99 443,45 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу, що обраховано наступним чином: 2 647 473,36 *3*457:365:100. При цьому використані такі значення: 2 647 473,36 розмір основної заборгованості; 3 кількість відсотків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та 457 кількість днів користування позикою.

За договором позики від 14.10.2014 слід стягнути заборгованість в розмірі 1 041 478,65 грн., що складається з:

- 732 467,62 грн. основного боргу;

- 298 114,32 грн. інфляційного збільшення суми боргу, що обраховано наступним чином: 732 467,62 *140,7 % -732 467,62. При цьому використані такі значення: 732 467,62 розмір заборгованості; 140,7% середній індекс інфляції встановлений Держкомстат України за період з січня 2015 року по червень 2015 року (дата визначена Позивачем) (103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,0);

- 10 896,71 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу, що обраховано наступним чином: 732 467,62 *3*181:365:100. При цьому використані такі значення: 732 467,62 розмір основної заборгованості; 3 кількість відсотків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та 181 кількість днів користування позикою.

Таким чином, з огляду на обставини справи, оскільки, Відповідач не виконує свої зобов'язання перед Позивачем за договорами позики, сума грошових коштів не повернута, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості, в тому числі трьох відсотків річних та інфляційних витрат у розмірі встановленим судом.

В силу ст. 11, 60 ЦПК України доказів зворотного Відповідачем не надано.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, а саме стягнути з Відповідача на користь Позивача документально підтверджені судові витрати, а саме оскільки стягувана сума підпадає під максимальних судовий збір, ці витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214-215, 218, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2) суму боргу за договорами позики від 11 березня 2014 року та від 14 жовтня 2014 року у розмірі 5 511 900 (п'ять мільйонів пятсот одинадцять тисяч девятсот) грн. 62 коп., з яких за договором позики від 11 березня 2014 року 2 647 473,36 грн. основна заборгованість, 1 723 505,16 грн. інфляційні витрати, 99 443,45 - три проценти річних; за договором позики від 14 жовтня 2014 року 732 467,62 грн. основна заборгованість, 298 114,32 грн. інфляційні витрати, 10 896,71 - три проценти річних.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 650 (три тисячі шістсот п'ятдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 06.11.2015.

Суддя ОСОБА_4