Справа 688/4170/15-ц
№ 2/688/1210/15
Рішення

Іменем України

25 грудня 2015 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючої судді Козачук С.В.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 вересня 2011 року. Спільне життя між ними не склалось, у звязку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, кожен з них має протилежні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Крім того, він зловживає алкогольними напоями, в результаті чого між ними виникають сварки та конфлікти. Разом з тим, він неодноразово застосовував до неї фізичну силу. З березня 2015 року кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Вважає, що збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим, оскільки її неодноразові прохання припинити таку поведінку, жодних результатів не дали. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені нею під час подачі заяви до суду, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Разом з тим подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 10 вересня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 168. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_3, дружини ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 068592, виданим 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, з березня 2015 року разом не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт окремого проживання позивача та відповідача, відсутність спільного побуту, наявність окремих бюджетів, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» питання прізвища під час державної реєстрації розірвання шлюбу вирішується за заявою подружжя в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, враховуючи вищевказане, в позовній вимозі про залишення позивачці прізвища «Сидорчук» слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №168 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: