Справа № 462/473/11 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/3273/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., і Курій Н.М.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника /ПАТ / "УкрСиббанк" Ільків С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 16 березня 2015 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" на дії головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. та в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кмити М.В., -

В С Т А Н О В И Л А :

Заявник звернувся до суду зі скаргою /т.2 а.с.3,4/, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. у зв'язку з недотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій, а саме: не вчинення виконавчих дій щодо повного з'ясування майнового стану позичальника ОСОБА_6; визнати неправомірними дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. зв'язку з недотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо передчасного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві; визнати неправомірними та незаконними дії в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кмити М.Я. в частині затвердження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.02.2015 року; визнати неправомірною та незаконною бездіяльність в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кмити М.Я. в частині нездійснення контролю за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 на користь АТ «Укрсиббанк»; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.02.2015 року; зобов'язати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 на користь АТ "Укрсиббанк". У звязку з наведеним, просить скаргу задовольнити.

Також, заявник звернувся до суду з другою скаргою /т.2 а.с.14-15/, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. у зв'язку з недотриманням вимог " та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій, а саме: не вчинення виконавчих дій щодо повного з'ясування майнового стану позичальника ОСОБА_8; визнати неправомірними дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. зв'язку з недотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо передчасного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві; визнати неправомірними та незаконними дії в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кмити М.Я. в частині затвердження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.02.2015 року; визнати неправомірною та незаконною бездіяльність в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кмити М.Я. в частині нездійснення контролю за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 на користь АТ "Укрсиббанк"; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.02.2015 року; зобов'язати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 на користь АТ "УкрСиббанк". У звязку з наведеним, просить скаргу задовольнити.

16 березня 2015 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова провадження з розгляду двох вищевказаних скарг було обєднане в одне провадження.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 16 березня 2015 року у задоволенні скарг Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" на дії головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. та в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кмити М.В. відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив скаржник - Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "УкрСиббанк". Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що державний виконавець перед поверненням виконавчого документа не з"ясував про наявність чи відсутність іншого майна та/або коштів, на які можливо звернути стягнення, провести інші виконавчі дії спрямовані на виконання рішення суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 16 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скарги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" задовольнити в повному обсязі. Також апелянт просить стягнути з Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі - 121 грн. 80 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника /ПАТ / "УкрСиббанк" Ільків С.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" підлягає до частково задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 11 березня 2011 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова задоволений позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу за кредитним договором, з останніх на користь банку стягнуто в солідарному порядку 547401,96 грн. боргу.

Зазначеним рішенням суду встановлені наступні обставини, а саме: що 26 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0. За умовами договору позивач видав зазначеному відповідачу кредит в сумі 150000 дол. США з терміном повернення 26.12.2016 року. Проте, ОСОБА_6 умови договору не виконувала, і тому суд стягнув з неї та ОСОБА_8, ОСОБА_9. як поручителів, зазначену суму боргу.

20 січня 2015 року у Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на виконання із ПАТ «УкрСиббанку» надійшли два виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 545581,96 грн. боргу за договорами про надання споживчого кредиту, 1700,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду. Всього стягнути 547401,96 грн.

21 січня 2015 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминською М.В. винесені дві постанови про відкриття виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими листами про стягнення боргу з ОСОБА_6, ОСОБА_8.

20 лютого 2015 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминською М.В. винесені дві оскаржувані постанови про повернення вищевказаних виконавчих документів стягувачу з мотивів того, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника накладено арешт, а згідно договору іпотеки квартира (АДРЕСА_1) ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перебуває в заставі ПАТ "УкрСиббанк" згідно кредитного договору в іноземній валюті", а оскільки 03.06.2014 року прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що виключає можливість виконання відповідного рішення та зумовлює повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи Публічному акціонерному товариству /ПАТ/ "Укрсиббанк" у задоволенні його скарг, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що законом встановлена пряма заборона на примусове стягнення з майна позичальника, якому кредит був наданий кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, в зв"язку з чим прийшов до висновку, що оскаржувані постанови державного виконавця від 20 лютого 2015 року про повернення виконавчих документів були винесені відповідно до чинного законодавства, чим визнав, що посадові особи Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції діяли з дотриманням вимог вказаного законодавства.

Однак, колегія суддів з таким висновком в повній мірі погодитись не може.

Згідно з ст.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Таким чином, вищезазначеним Законом встановлено заборону звернення стягнення на нерухоме майно боржників за валютними кредитами (мораторій) та визначено умови застосування такого мораторію.

Предметом виконання за виконавчими листами № 2-473/11, виданими 22.04.2011 року є стягнення з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості в розмірі 547401,96 грн.

Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" має на меті захист житлових прав громадян України у період фінансової кризи та не містить обмеження для виконання судових рішень про стягнення коштів. Наявність забезпечення зобов»язання у формі застави нерухомого майна не перешкоджає вчиненню виконавчих дій спрямованих на звернення стягнення на кошти, доходи або рухоме майно боржника.

Крім того, системний аналіз тексту наведених норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дає підстави для висновку, що заборона відчуження нерухомого майна поширюється не на будь-яке нерухоме майно боржника, а лише на те, що відповідає встановленим ознакам:

1) є предметом застави;

2) виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України;

3) виступає як забезпечення зобов»язань за споживчими кредитами;

4) кредит надано в іноземній валюті;

5) нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці;

6) у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

7) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Крім того, логічне тлумачення п. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону дає підстави для висновку, що умовою застосування мораторію є відсутність згоди власника на відчуження нерухомого майна. Отже, за наявної згоди власника відчуження предмета іпотеки є можливим.

Згідно з вимогами ст.6 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб»єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Разом з тим, державний виконавець не мав будь-яких доказів, які б свідчили про наявність усіх обставин, що зумовлюють поширення дії мораторію на правовідносини, які існують між боржником і стягувачем.

Зокрема, державним виконавцем не встановлено, чи є боржники за виконавчим документом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 громадянином України. З назви і тексту Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" вбачається, що його дія не поширюється на майнові зобов»язання іноземців та осіб без громадянства.

Державним виконавцем не перевірявся факт використання житлового будинку як постійного місця проживання боржників, а також чи знаходиться інше нерухоме житлове майно у позичальника або майнового поручителя у власності.

Державним виконавцем не перевірявся факт використання житлового будинку як постійного місця проживання боржника, а також чи знаходиться інше нерухоме житлове майно у позичальника або майнового поручителя у власності.

Так само, беручи до уваги той факт, що в межах виконавчих проваджень № 46140268 та № 46140314 банк не звертався до суду із позовом про здійснювати стягнення на предмет іпотеки, в зв"язку з чим державний виконавець вправі вчинити інші заходи примусового виконання рішення, які не пов"язані примусовим стягненням на нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3.12 Інструкції встановлено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Отже, як вбачається з вищенаведеного, окрім з"ясування наявності/ відсутності нерухомого майна, зареєстрованого за боржником державний виконавець зобов"язаний з"ясувати наявність / відсутність перебування на праві власності боржника: транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден, цінних паперів, земельних ділянок, земельних паїв, участі боржника у статутних капіталах підприємств, отримання боржником заробітної плати, пенсії, наявність у боржника, як фізичної особи відкритих рахунків у банках, наявність у боржника діючих депозитів у банках, здійснити вихід за місцем проживання боржника, з метою опису та арешту готівкових грошових коштів, цінних металів, інших речей, що знаходяться за адресою проживання боржника, та належать останньому.

З врахуванням вищенаведеного, винесені державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминською М.В. постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не містить мотивованих відомостей про те, що державним виконавцем зазначені вище заходи та виконавчі дії за виконавчими провадженнями здійснювалися, на підставі чого клегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість скарг, та передчасність винесення державним виконавцем постанов про повернення виконавчого документа стягувачу, що є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Що ж до вимоги скарг в частинах про зобов"язання державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь ПАТ "УкрСиббанк", то такі до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до вимог ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Так само не підлягають до задоволення скарги в частинах визнання неправомірними та незаконною бездіяльність в.о. Начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кмити М.Я., оскільки заявником не представлено достатніх доказів для висновку про неправімірність , незаконність дій та бездіяльність Кмити М.Я.

Ст. 388 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Оскільки скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" задоволено частково, судові витрати підлягають стягненню в частині задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст 312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" - задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 16 березня 2015 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою скарги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.02.2015 року в рамках виконавчого провадження № 46140268.

Постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. від 20.02.2015 року в рамках виконавчого провадження № 46140268 про повернення виконавчого документа стягувачеві - скасувати.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.02.2015 року в рамках виконавчого провадження № 46140314.

Постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. від 20.02.2015 року в рамках виконавчого провадження № 46140314 про повернення виконавчого документа стягувачеві - скасувати.

В задоволенні решти вимог скарг відмовити.

Стягнути з Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" частину сплачено судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 40 грн. 60 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

Н.П. Крайник