15.01.2015 Справа № 363/3983/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.

при секретарі Смілянець І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2014 року звернулася до суду зданим позовом , посилаючись на те, що вона є власником садового будинку АДРЕСА_2 в садовому товаристві «Мічурінець» (раніше «Троянда-2» на території Хотянівської сільської ради. Позивач зазначає, що вона дала згоду на тимчасове проживання в даному садовому будинку своєму батьку відповідачу ОСОБА_2 Однак ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області про вселення його в квартиру АДРЕСА_1. На підставі рішення суду від 29.07.2014 року ОСОБА_2 вселений в зазначену вище квартиру, однак незважаючи на вказане рішення суду продовжує проживати у її садовому будинку та без її згоди поселив до нього ОСОБА_3 Позивач звернулася до ОСОБА_2 20.08.2014 року з письмовим попередженням про звільнення садового будинку. Відповідач на її попередження не реагує, будинок не звільняє, чим чинить перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні садовим будинком.

На підставі вищенаведеного просить виселити відповідачів з садового будинку АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні представник позивача, вимоги викладені у позові підтримав в повному обсязі. Крім цього зазначив, що будь-яких домовленостей на проживання у будинку відповідача ОСОБА_3 не було, вона поселилася самовільно, відповідач ОСОБА_2 поселився до будинку за усної домовленості між позивачем, що він буде проживати в садовому будинку, а вона проживає в АДРЕСА_1, однак він їй чинить перешкоди у користуванні будинком, не допускає до будинку, будинок на даний час руйнується.

Представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_4 судовому засіданні проти позову заперечив, надавши суду свої письмові заперечення , в яких зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними , що відповідачами не створюються будь-які перешкоди у володінні або користуванні належним їй майном. Зазначив, що відповідач ОСОБА_2 поселився в садовий будинок зі згоди позивача , несе витрати по його утриманню, не руйнує його, а тому просить відмовити в позові в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 на праві власності належить садовий будинок АДРЕСА_2 в садовому товаристві «Мічурінець» та земельна ділянка площею 0,1200 га на території Хотянівської сільської ради с/т «Троянда-2», що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 04.11.2008 року, витягом про реєстрацію права власності від 24.11.2008 року, копією державного акту на право приватної власності на землю від 17.12.2001 року (а.с. 5,6,8)

В зазначеному будинку проживає ОСОБА_2, який вселився за усної згоди власника будинку ОСОБА_1 близько 4 років тому, що в судовому засіданні сторонами не заперечувалося.

Рішенням Вишгородського району Київської області від 29.07.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, вирішено вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 Рішення суду набрало законної сили (а.с.7).

20 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з письмовим попередженням про звільнення садового будинку до 25 серпня 2014 року у зв'язку з набранням чинності рішення суду (а.с.9).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 до вказаної квартири не вселився, продовжує проживати в садовому будинку, який належить позивачу , в добровільному порядку звільнити будинок відмовляється, не допускає до всіх приміщень будинку.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ст. 391 ЦК України визначено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що слід усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні належним їй садовим будинком шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого житла.

Що стосується вимог позивача про виселення з вказаного садового будинку відповідача ОСОБА_3, суд вважає такі вимоги необґрунтованими та недоведеними позивачем в силу ст.58 ЦПК України належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

Позивач в супереч ст.60 ЦПК України не надав суду доказів, що відповідач ОСОБА_3 самовільно заселилася в садовий будинок, який належить позивачу та проживає в ньому, а тому приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 3,60 ,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з садового будинку АДРЕСА_2.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І.Скарлат