АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/7303/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/1872/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 24 (I) Доповідач Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

секретар: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року позивач ОСОБА_3 підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання. В обґрунтування позову зазначив, що щомісяця відповідачу відповідно до тарифів на теплову енергію і гаряче водопостачання поставляється за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Доватора, 23/37 теплова енергія та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води. Однак, ОСОБА_2 в повному обсязі за отримані послуги не сплачувала, у звязку з чим позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу. Тернівським районним судом м. Кривого Рогу судовий наказ від 19.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості було скасовано. Оскільки відповідачем заборгованість не сплачена, а строк позовної давності переривався подією зверненням із заявою про видачу судового наказу, заборгованість по особовому рахунку ОСОБА_2 за період з 01.02.2002 року по 01.11.2013 року складає 14486,02 грн., яку просив стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу суду від 08 липня 2015 року позовна заява КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання задоволена.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу по оплаті за постачання теплової енергії за період з 01.11.2008 року по 01.11.2013 року у розмірі 4574 грн. 46 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього 4818 грн. 06 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» відмовити у повному обсязі, а також стягнути на її користь судовий збір. Вважає вимогу позивача щодо оплати послуг з теплопостачання безпідставною, оскільки вона не укладала з позивачем договору з приводу надання послуг. Крім того вважає, що судом невірно визначено строк позовної давності, оскільки судовий наказ не своєї суті не є позовом, а тому позовна давність не переривалась і цей строк необхідно рахувати з моменту звернення з позовом, тобто з 09.12.2014 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

На підставі ч. 2 ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована з 18.09.1981 року, проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3, 10) і є споживачем послуг з постачання теплової енергії для потреби опалення та гарячого водопостачання, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа».

Як вбачається з розрахунку заборгованості по особовому рахунку, відповідач оплату за теплову енергію здійснювала не в повному обсязі, у звязку із чим в період з 01 лютого 2002 року по 01 листопада 2013 року, з урахуванням пільги 25%, як «дитині війни», утворилась заборгованість в сумі 14486,02 грн. (а.с. 4).

Оплата за опалення позивачем нараховується за тарифами, встановленими рішеннями виконкому Криворізької міської ради від 24.10.2000 року № 884, від 14.11.2003 року № 630, від 13.07.2005 року № 369, від 28.08.2006 року № 554, від 17.01.2008 року № 53 та Постанови Національної комісії регулювання електроенеретики України № 1844 від 14.12.2010 року

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 жовтня 2014 року скасовано судовий наказ від 19 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 14486,02 грн. заборгованості за постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання, в також 121,80 грн. судового збору (а.с. 5).

Задовольняючи частково позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до суду з позовом про видачу судового наказу, був перерваний строк позовної давності, а тому на підставі ст. 257 ЦК України, з урахуванням того, що невідома дата подачі до суду заяви про видачу судового наказу, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості саме з 01.11.2010 року по 01.11.2013 року.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Суд дійшов вірного висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини фактичного користування житлово-комунальними послугами, які надавались позивачем КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідачу ОСОБА_2, яка зареєстрована та мешкає у квартирі АДРЕСА_2.

Частиною 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг».

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в частині відсутності між сторонами договірних відносин у звязку із ненаданням позивачем укладеного між сторонами договору такими, що не заслуговують на увагу. Відсутність письмово укладеного договору з вини споживачів не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, пятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Тому, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом невірно визначено строк позовної давності, оскільки судовий наказ не своєї суті не є позовом, а тому позовна давність не переривалась та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позову за період з 01.02.2002 року по 01.11.2010 року (місяць звернення НКП «Нікопольтеплоенерго» з заявою про видачу судового наказу) заявлені позивачем з пропуском позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності за цей період судом не встановлено, а тому підлягає задоволенню позов в частині вимог за період з 01.11.2010 року по 01.11.2013 року в сумі 4574,46 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, то також не підлягає задоволенню її клопотання щодо стягнення з КПТМ «Криворіжтепломережа» судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_4