АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4879/14-ц Номер провадження 22-ц/786/226/15Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_7, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційна служба Кременчуцького міського управління юстиції, служба у справах дітей Виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, Відділ Держкомзему у м. Кременчуці Полтавської області, про визнання договору дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації та вселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, укладеного 12 червня 2014 року між ним та ОСОБА_4; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, укладеного 12 червня 2014 року між ним та ОСОБА_4; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та земельну ділянку за ОСОБА_4, вселити його та малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що згідно договору дарування від 20 листопада 2006 року він набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Управлінням Держкомзему у м. Кременчуці від 13 лютого 2012 року, він є власником земельної ділянки площею 0,081 га за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці.

В даному будинку він зареєстрований з 10 лютого 2004 року, а його малолітній син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14 червня 2013 року.

12 червня 2014 року ОСОБА_5, діючи на підставі довіреності, від імені позивача уклав з ОСОБА_4 договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,081 га. за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, чим фактично позбавив житла малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, укладеного 12 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 недійсним.

Визнано договір дарування земельної ділянки площею 0,081 га за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, укладеного 12 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 недійсним.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці за ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5 та просив скасувати його і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно договору дарування від 20 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці.

На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Управлінням Держкомзему у м. Кременчуці від 13 лютого 2012 року позивач є власником земельної ділянки площею 0,081 га за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Право власності на житловий будинок зареєстровано в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 21 грудня 2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

У спірному житловому будинку ОСОБА_2 зареєстрований 10 лютого 2014 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15).

12 червня 2014 року було укладено договір дарування між ОСОБА_2 (дарувальник), від імені якого за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9 03 червня 2014 року, діяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (обдаровувана), відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передав у власність ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці.

Крім того, 12 червня 2014 року було укладено договір дарування між ОСОБА_2 (дарувальник), від імені якого за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9 03 червня 2014 року, діяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (обдаровувана), відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,081 га за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці.

Відповідно до ч.2 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що спірні договори дарування порушують майнові права малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, були укладені без згоди органу опіки та піклування, що є підставою їх недійсності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апелянта щодо правомірності дій приватного нотаріуса ОСОБА_10 під час посвідчення спірних договорів дарування не спростовують правильності висновків суду щодо необхідності визнання їх недійсними.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Спірні договори дарування були визнані недійсними з підстав недотримання під час їх укладення вимог, встановлених ч.6 ст. 203 ЦК України, а не з підстав неправомірності їх нотаріального посвідчення приватним нотаріусом ОСОБА_10

При цьому, відповідно до довідки від 27 серпня 2014 року, виданої Крюківським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, малолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 14 червня 2013 року.

Довідка, видана 12 червня 2014 року ТОВ «Добробит» про реєстрацію в житловому будинку на час вчинення договорів дарування лише власника ОСОБА_2 спростовується наведеною довідкою від 27 серпня 2014 року.

Окрім цього, факт реєстрації малолітнього ОСОБА_11 в житловому будинку на час вчинення правочину підтверджується листом начальника Крюківського РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській областівід 18 грудня 2014 року та відомостями, викладеними в адресній картці та картці реєстрації особи. Відповідно до вказаних документів малолітній ОСОБА_8 був зареєстрований у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці з 14 червня 2013 року та з цього часу з реєстрації не знімався.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у тому, що на момент укладення спірних договорів дарування малолітній ОСОБА_8 був зареєстрований у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, а тому відчуження майна, що належало позивачеві, суперечило інтересам його малолітнього сина.

Доводи апелянта щодо недоведеності позивачем фактів виселення та позбавлення права на житло позивача та його малолітнього сина не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Так, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо вселення його та малолітнього ОСОБА_8 до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 у м. Кременчуці залишені судом першої інстанції без задоволення, через недоведеність факту їх виселення із вказаного будинку.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Ю.В. Дряниця

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: