Справа № 739/1701/15-ц
Провадження № 2/739/368/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її дитини, при цьмоу він проживає окремо від них і допомоги на утримання дитини не надає.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що їхня спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею, при цьому відповідач проживає окремо, згоди щодо сплати останнім аліментів вони не досягли, вона сама утримує спільну дитину. При цьому відповідач має змогу сплачувати аліменти, оскільки хоча офіційно він не має роботи, однак займається підробітками та їздить на заробітки за межі Новгород-Сіверського району.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що дійсно проживає окремо від позивачки з якою проживає їхня спільна дитина, він згоден сплачувати аліменти на її утримання та має таку змогу, оскільки хоча офіційно не працює, однак займається підробітками та іноді виїздить на заробітки.

Заслухавши пояснення позивачки і відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 23 бреезня 2013 року, який було розірвано рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року, яке набрало законної сили 27 червня 2015 року (а.с. 8). Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24 липня 2013 року (а.с. 3).

Після розірвання шлюбу за рішенням суду дитину позивачки та відповідача залишено проживати разом з позивачкою, при цьому останній відновлено дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 8).

На час розгляду справи дитина позивачки та відповідача проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про складу сім'ї від 06 листопада 2015 року (а.с. 7).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо від своєї дитини, яка проживає з позивачкою, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем щодо сплати аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною третьою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує, що відповідач хоча й не має офіційного місця роботи, однак, як визнано і не оспорюється сторонами, він займаєтьс підробітками та виїздить на заробітки за межі Новгород-Сіверського району, що свідчить про наявність у нього доходів, при цьому відомості про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачкою дитини захворювань, що потребують додаткових витрат та про перебування на утриманні відповідача інших осіб, відсутні.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 28 жовтня 2015 року.

Зважаючи на викладене позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 28 жовтня 2015 року по 27 листопада 2015 року.

Стосовно судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 28 жовтня 2015 року по 27 листопада 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко