Справа №: 615/1077/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2015 р. м. Валки
Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Степаненко Г.І,
при секретареві Антоненко М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
08 липня 2015 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
В позові зазначено, що 21 лютого 2014 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 5000 гривень. Дана угода була оформлена розпискою, яку відповідач власноручно її написав та закріпив підписом. Кінцевий термін повернення позики 18 квітня 2015 року. Відповідач своїх зобовязань за розпискою не виконав та не повернув грошові кошти позивачу.
ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики 5000 гривень, суму пені 1646 грн. 58 коп., три відсотки річних 158 грн. 22 коп., збільшення боргу з врахуванням інфляції на суму 2057 грн. 27 коп., а всього 8 862 грн. 07 коп. Крім того, стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
В судовому засіданні позивач та представник позивача були відсутні, представник позивача направив до суду заяву і якій зазначив, що позов підтримує і просить розглянути справу без його участі у судовому засіданні.
В судове засідання відповідач не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується викликом ОСОБА_2 в судове засідання через оголошення в газеті «Слобідський край» №114 від 24.09.2015 року, що є офіційний виданням, за останнім відомим місцем реєстрації відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши докази, що є у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 5000 гривень. Дана угода була оформлена розпискою, яку відповідач власноручно її написав та закріпив підписом. Кінцевий термін повернення позики 18 квітня 2015 року. Відповідач своїх зобовязань за розпискою не виконав та не повернув грошові кошти позивачу. ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 суму неповерненої позики 5000 гривень, суму пені 1646 грн. 58 коп., три відсотки річних 158 грн. 22 коп., збільшення боргу з врахуванням інфляції на суму 2057 грн. 27 коп., а всього 8 862 грн. 07 коп. Крім того, стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
Згідно змісту розписки від 21 лютого 2014 року ОСОБА_2 зайняв ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 гривень строком до 18 квітня 2014 року.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Стаття 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім є договір, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони.
Положеннями ст.ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до ст.629 ЦК України. Зміна або розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
З огляду на викладене, суд вважає, що між сторонами укладено односторонній договір в письмовій формі, визначений на розсуд сторін, після досягнення згоди з усіх істотних умов договору щодо предмету та строків його виконання, а тому він повинен бути виконаний в повному обсязі та в зазначений в розписці строк.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року в справі №6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 передала грошові кошти зазначені в розписці, а саме в розмірі 5000 грн., а тому останній повинен виконувати умови договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно змісту розписки, кінцевий строк повернення грошових коштів становить 18 квітня 2014 року, однак ОСОБА_2 станом на 20 жовтня 2015 року, борг не повернув.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього.
Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вимогу позивача про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 в розмірі 8 862 грн. 07 коп. на її користь - задовольнити.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до квитанції ОСОБА_1 понесла витрати на сплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.,
Керуючись ст.ст. 60, 88, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 533, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 за договором позики від 21 лютого 2014 року, суму неповерненої позики 5000 грн., суму пені 1646 грн. 58 коп., три відсотки річних 158 грн. 22 коп., збільшення боргу з врахуванням інфляції на суму 2057 грн. 27 коп., а всього 8862 грн. 07 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 в розмірі 243 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копій.

Суддя: ОСОБА_3