Справа № 219/416/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

19.05.2015 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Шевченко Л.В.,

при секретарі Бурикіній, Федоровій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 (на підставі довіреності від 01.10.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Артемівської районної державної адміністрації про скасування розпоряджень, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду з позовом, у якому скасувати розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації № 310 від 31.10.2014 року, № 317 від 17.11.2014 року, та стягнути з відповідача 3 000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 13.09.2006 року вона працює на посаді начальника управління економічного розвитку і торгівлі Артемівської районної державної адміністрації. 31.10.2014 року було видано розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації № 310 про оголошення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Позивач вважає, що дане розпорядження має неконкретний характер, невмотивоване, складене із загальних речень, не аргументоване ніякими фактичними обставинами, до того ж не зрозуміло в чому полягає неякісне виконання посадових обовязків та порушення трудової дисципліни. Також 17.11.2014 року було видано розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації № 317 про оголошення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яке вона вважає аналогічне з попереднім, його зміст носить загальний характер, ствердження про ускладнення роботи носять субєктивний характер. Також позивач вказує на те, що їй було спричинено моральну шкоду, що потягло за собою погіршення стану її здоровя, порушення нормальних життєвих звязків та стосунків з оточуючими людьми, приниження її честі та гідності серед інших осіб. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.149, 232, 233, 237, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, оскільки вважає, що вищезазначені розпорядження є безпідставними та необґрунтованими. Видання цих розпоряджень призвело до погіршення її стану здоровя.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги з підстав, викладених у наданих нею запереченнях, зокрема, у звязку із тим, що усі норми про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були дотримані.

Представник відповідача посилаючись на викладені у запереченнях на позов дані та документи в підтвердження запре речень зазначає, що дані факти свідчать про низький рівень виконавської дисципліни, невиконання доручень, що в свою чергу свідчить про неякісне виконання своїх обовязків і порушення позивачем виконавської і трудової дисципліни. Обґрунтовуючи заперечення проти вимог позивача, представник відповідача посилається на ст. 147, 148, 149 КЗпП України, ст. 27, 57, 58, 60, 128 ЦК України.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника відповідача, дослідивши показання свідка, матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Одночасно, ст. 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення, власник або уповноважений ним орган - повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення, власник або уповноважений ним орган - повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Позивач не оспорює факту отримання розпорядження та дати його отримання, а лише у позовній заяві вказує на те, що її «спроби одержати у відповідача пояснення по фактах прийняття оскаржуваних розпоряджень, наступна підготовка документів для подачі в суд, неможливість отримання копій приказів та матеріалів до них створення нездорового клімату навколо неї» привели до погіршення її здоровя, у звязку з цим вона змушена була 10.12.2014 року звернутися до кардіологічного відділення, де знаходилась до 01.01.2015 року, а з 02.01.2015 по 09.01.2015 на лікуванні у невропатолога, з чим повязує підстави для відшкодування моральної шкоди.

Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються (ст. 232 КЗпП України).

Статтею 19 Конституції України передбачено - правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

31.10.2014 року було видано розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації № 310 про оголошення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани у звязку із тим, що було встановлено перевищення повноважень, незаконні і безпідставні вимоги при підготовці матеріалів щодо внесення змін до Програми економічного та соціального розвитку Артемівського району на 2014 рік, невиконання доручень керівника згідно резолюції на документах, що свідчить про неякісне виконання посадових обовязків і порушення трудової дисципліни

Судом встановлено, що підставою для видання розпорядження голови Артемівської райдержадміністрації від 31.10.2014 року та притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 є доповідна записка першого заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_4 від 27.10.2014 року, в якій вона вказувала на низький рівень виконавської дисципліни та перевищення повноважень начальником управління економічного розвитку райдержадміністрації ОСОБА_1, а також порушення нею встановленого порядку підготовки погодження проектів рішення районної ради. Такі висновки ОСОБА_4 зроблені на тих підставах, що КЗ «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» свої листом від 25.09.2014 року № 803 звернувся до РДА з проханням про винесення на розгляд найближчої сесії Артемівської районної ради питання щодо внесення змін та доповнень до Програми економічного та соціального розвитку Артемівського району на 2014 рік. Запропоновані до внесення зміни стосувалися питання забезпечення наркотичними засобами онкохворих людей, туберкулінодіагностики дитячого населення, забезпечення мешканців району необхідними медичними препаратами для невідкладної допомоги. Відповідно до резолюції керівника лист з доданими матеріалами був вручений позивачу під розпис 30.09.2014 року для підготовки відповідного проекту рішення районної ради. Але замість того, щоб розпочати підготовку проекту рішення про внесення змін до Програми, позивач розпочала необґрунтоване листування з КЗ «Артемівський районний центр ПМСД», позивач вимагала узгодження запропонованих змін до Програми з начальником фінансового управління ОСОБА_5 і в.о. заступника голови РДА ОСОБА_6,

в результаті чого було утрачено час. З пояснювальної записки ОСОБА_4 вбачається, що такі узгодження матеріалів не передбачені в РДА, тоді як вже підготовлений проект рішення районної ради відповідно до Порядку проходження, оформлення і термінів узгодження проектів рішень районної ради, рішень президії і розпоряджень голови районної ради, затвердженого розпорядженням голови районної ради від 15.07.2011 року № 88, підлягає обовязковому узгодженню з заінтересованими структурними підрозділами і заступником голови райдержадміністрації. Зволікання з вирішенням зазначених питань спричинило несвоєчасність, неякісність і неповноту надання медичних послуг населенню району протягом всього часу, поки позивач вела листування, затягуючи час остаточного вирішення питання.

17.11.2014 року було видано розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації № 317 про оголошення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани у звязку із тим, що було встановлено невиконання позивачем доручень голови райдержадміністрації щодо надання макропоказників для здійснення прогнозних розрахунків показників, що ускладнило планування фінансовим управлінням райдержадміністрації надходжень до бюджету району на 2015 рік та поставило під загрозу проходження процесу підготовки та прийняття бюджету району на 2015 рік у передбачені терміни. Підставою для видання розпорядження голови Артемівської райдержадміністрації від 17.11.2014 року № 317 є те, що протокольним рішенням № 1 районної міжгалузевої комісії з вирішення проблемних питань виконання бюджету району від 09.12.2013 року управлінню економічного розвитку і торгівлі РДА було надано доручення здійснювати аналіз чинників, що випливають на формування фонду оплати праці та розміри середньої зарплати бюджетоутворюючих підприємств району, надавати прогноз реального стану економіки в районі та надавати зазначену інформацію до фінансового управління для подальшого виконання. Аналогічні доручення були надані позивачу розпорядженням голови РДА № 292 від 15.09.2014 року. Однак зазначені дорученні виконані не були та інформація з цих питань до фінансового управління не надана.

Допитана у судовому засіданні 29.04.2015 року свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона працює начальником фінансового управління Артемівської РДА. Начальнику управління економічного розвитку і торгівлі РДА ОСОБА_1 протокольним рішенням № 1 районної міжгалузевої комісії з вирішення проблемних питань виконання бюджету району від 09.12.2013 року управлінню економічного розвитку і торгівлі РДА було надано доручення здійснювати аналіз чинників, що випливають на формування фонду оплати праці та розміри середньої зарплати бюджетоутворюючих підприємств району, надавати прогноз реального стану економіки в районі та надавати зазначену інформацію до фінансового управління для подальшого виконання. Однак, зазначені доручення не були виконанні, не було надано ніяких розрахунків, що могло підірвати виконання подальшої роботи, не дивлячись на те, що виконання вищезазначених завдань було заплановано на обласному рівні. Аналогічні доручення були надані управлінню економічного розвитку і торгівлі РДА розпорядженням голови РДА № 292 від 15.09.2014 року. Проте вказані доручення не були виконані та інформація з цих питань до фінансового управління не надавалась. Не дочекавшись виконання роботи, 26.09.2014 року фінансовим управлінням було направлено лист управлінню економічного розвитку і торгівлі РДА з цього приводу. На цей лист була надіслана відповідь, яка була дуже лаконічною, не містила запитуваної інформації, яка являлась формальною відпискою без зазначення показників, розрахунків, це були просто статистичні дані. До того ж на цьому листі був відсутній вихідний номер. Також пізніше на особисту поштову адресу працівнику фінансового управління надійшов лист (нібито від ОСОБА_1А.), який не відповідав ніяким вимогам та нормам інструкції з діловодства. Свідок вказала, що фінансовому управлінню не було надано управління економічного розвитку і торгівлі РДА ніякої офіційної інформації, яку б було можливо використати в роботі по плануванню процесу підготовки та прийняття бюджету. Робота, яку повинен був виконати департамент економіки, виконало та до сих пір виконує фінансове управління.

Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України (КЗпПУ) працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно статті 147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Дисциплінарне стягнення - передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок.

В свою чергу, порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як Державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Враховуючи наведене, при наданні оцінки правомірності накладення на позивача оскаржуваних ним дисциплінарних стягнень слід виходити із загальних правил притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, визначених КЗпП України, з урахуванням особливостей, передбачених ст.14 Закону України «Про державну службу».

До матеріалів справи ані позивачем, ані відповідачем суду не надано посадової інструкції позивача. В судовому засіданні позивач пояснила, що вона в своїй роботі керувалася Положенням про управління, в якому визначені права та обовязки керівника управління.

Однак, відповідно до Положення про управління економічного та соціального розвитку і торгівлі Артемівської РДА, затверджене Розпорядженням голови райдержадміністрації № 208 від 11.06.2013 року слідує, що Управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади головою райдержадміністрації згідно із законодавством про державну службу (п.5.2 Положення, арк. с. 83).

В статті 3 Кодексу адміністративного судочинства дано визначення поняттю «публічна служба» - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законом України «Про державну службу» визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (ст.1,2 Закону).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

Статтею 18 КАС України Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Згідно ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевказаного, керуючись п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі закрити, оскільки справа за позовом ОСОБА_1 до Артемівської районної державної адміністрації про скасування розпорядження № 310 від 31.10.2014 року, 317 від 17.11.2014 року про винесення догани, відшкодування моральної шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розяснити ОСОБА_1 про її право звернутися з адміністративним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалу може бути оскаржено до апляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Головуючий суддя О?. О?.Шевченко