Номер провадження: 22-ц/785/5330/15
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу у розмірі 418768,40 грн., 3% річних від простроченої суми, що становить 37457,00 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги позивач та його представник обґрунтовували тим, що 01 жовтня 2011 року позивач передав відповідачу за договором безпроцентної позики грошові кошти у розмірі 418768,40 грн., що було еквівалентно 52346,05 доларів США, обумовивши строк повернення позики до 01 грудня 2011 року, про що відповідач склав розписку; що по теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув, на вимоги позивача повернути грошові кошти не реагує. В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу за відсутності представника.

Відповідач участі у розгляді справи не приймав.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 418768,40 (чотириста вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.)., 3% річних від простроченої суми в розмірі 37457,00 (тридцять сім тисяч чотириста п'ятдесят сім гривень) та стягнуто

суму сплаченого судового збору у розмірі 4035,80 (чотири тисячі тридцять п'ять гривень 80 коп.).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 31 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Сторони до апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Позивач надіслав письмові заперечення проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковій зміні, з наступних підстав.

За правилами ч. 1 п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду

першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позову, суд 1-ої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання, відповідно до умов договору безпроцентної позики, а саме, не повертає позивачу грошові кошти, які підлягають примусовому стягненню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 % річних від простроченої суми за увесь час прострочення.

З висновками суду колегія суддів погоджується частково.

У відповідності зі ст.ст. 629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом або договором; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 1046, 1047 ч.2, 1050 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, у тому числі сплатити 3% річних від простроченої суми.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_2 в борг грошові кошти у сумі 418768,40 грн., що було еквівалентно 52346,05 доларів США, про що сторонами було складено і підписано договір безпроцентної позики (а.с.7), та водночас відповідачем ОСОБА_3 складено розписку про отримання коштів. (а.с.8) За договором позики позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 418 768 (чотириста вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, що еквівалентно 52 346 (п'ятдесят дві тисячі триста сорок шість) гривень 05 центів США (п. 1 договору), і зобов'язався повернути запозичену грошову суму в строк до 01 грудня 2011 року (п. 2 договору). Відповідач до цього часу свої зобов'язання перед позивачем не виконав. Факт складання і підписання договору позики та розписки, їх справжність та знаходження у позивача, відповідач не оспорював.

Враховуючи встановлене, колегія суддів з рішенням суду про стягнення з відповідача на користь позивача запозичених грошових коштів у сумі 418 768,40 грн. повністю погоджується.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що у нього з позивачем існували певні відносини, що він брав грошові кошти в борг раніше, і у зв'язку з відсутністю очікуваного прибутку від підприємницької діяльності не зміг повернути своєчасно, а 01 жовтня 2011 року написав розписку за наполяганням позивача та під впливом тиску з його боку без фактичної передачі коштів, до уваги братися не можуть за їх недоведеністю. Згідно зі ст. 59 ч.2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ст. 1051 ЦК України … якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця.. Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що запозичені грошові кошти насправді позивачем не були передані відповідачу або були передані в меншій кількості чи з іншими умовами (раніше) або з іншим строком виконання відповідач суду не надав.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що за ст. 625 ч.2 ЦК України передбачено здійснювати стягнення 3% річних від простроченої суми боргу за період прострочення. Вбачається, що період прострочення, в межах заявлених позовних вимог в 2011 році складає 31 день ( з 01.12.2011 по 31.12.2011р.), тоді як позивач у позовній заяві помилково вказав як 365 днів, у зв'язку з чим розрахунок 3% річних було складено позивачем невірно. В межах заявлених позовних вимог ( за період з 01 грудня 2011 року по 26 грудня 2013 року) 3% річних становлять 26021,05 грн., виходячи з наступного розрахунку: (418768,40 грн. х 3%:100%: 365дн.х31день = 1067 грн.) + (418768,40 грн. х 3% :100% = 12563,05 грн.) + (418768,40 грн. х 3%:100% : 365дн. х 360дн. = 12391 грн.). Оскільки суд першої інстанції правильність розрахунку позивача щодо 3% річних не перевірив, і погодився з явно неправильним розрахунком позивача, то за ст. 303ч.3 ЦПК України, враховуючи вимоги ст.625 ЦК України, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги і рішення суду в частині стягнення 3% річних змінити. Розмір стягнення 3% річних з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню зі 37457,00 грн. до 26021,05 грн.

У зв'язку зі зміною судового рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням обґрунтовано понесених судових витрат ( а. с. 13,48), пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у сумі 3455 грн. 92 коп.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення 3 % річних та понесених судових витрат по оплаті судового збору належить змінити, а у решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2015 року змінити в частині стягнення 3 % річних та понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) 3 % річних у сумі 26021,05 грн., понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3455 грн. 92 коп.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І. Дрішлюк