АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна та суми не отриманого доходу, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна та суми не отриманого доходу, - відмовлено.

Не погодившись з таким рішення представник позивача подав апеляційну скаргу в якій просив про його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В скарзі вказував на те, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Судом не було враховано, що відповідачка набула спірне майно за рахунок позивача і цей факт сторонами під сумнів не ставився. Суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, посилаючись в рішення як на підставу для відмови в задоволенні позову на те, що майно, яке набула відповідачка є нерухомістю.

Посилання в справі на відсутність доказів належності майна на момент вирішення спору, спростовуються наявними в справі доказами про відчуження майна ОСОБА_3 за договорами купівлі-продажу.

Суд не врахував, що позивачу було відмовлено в задоволенні її вимог про застосування наслідків недійсності правочину і роз'яснено в іншій справі про необхідність подання позовних вимог про повернення безпідставно набутого майна з інших правових підстав.

Скарга також містить доводи про порушення строків розгляду цивільної справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення скарги .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. При цьому зазначені положення цієї глави застосовуються окрім іншого до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

З матеріалів справи вбачається, та районним судом встановлено , що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики було визнано мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_4 передала належну їй на праві приватної власності нежитлову господарську будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 в рахунок боргу; визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлову господарську будівлю загальною площею 214 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано БТІ м. Києва зареєструвати за ОСОБА_3 нежитлову господарську будівлю загальною площею 214 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2011 року було внесено зміни до ухвали про затвердження мирової угоди стосовно зазначення загальної площі будівлі, а саме зазначено загальну площу 60,9 кв.м замість 214 кв.м.

26.10.2011 року ОСОБА_3 зареєструвала у КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" право приватної власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що вбачається з витягу про державну реєстрацію прав (цивільна справа №2/756/1585/14, а.с.З).

12 червня 2013 року ухвалою апеляційного суду м. Києва було скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2007 року про затвердження мирової угоди, питання про визнання мирової угоди передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.9).

З рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, від 06.12.2013 року відмовлено у визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (цивільна справа №2/756/1585/14, а.с.89-92).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість безпідставно набутого майна та суму не отриманого доходу у порядку, передбаченому ч.2 ст.1213 ЦК України.

Ст.1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В обґрунтування позовних вимог та на підтвердження виникнення права отримати гроші за нерухоме майно, представником позивача було долучено до матеріалів справи договір купівлі-продажу нежитлової господарської будівлі від 05 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відповідно до умов якого ОСОБА_5 (продавець) передає у власність ОСОБА_4 (покупець) нежитлову господарську будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 приймає її і сплачує за неї грошову суму, передбачену п.2 цього договору. За домовленістю сторін продаж відчужуваного майна провадиться за 80000,00 грн., які продавець сплачує щомісячно по 1000,00 грн. до 05.05.2014 року. За умовами договору продавець зобов'язався оформити даний договір нотаріально у визначеного покупцем нотаріуса на протязі 1 місяця з дня повного розрахунку за вказану будівлю (а.с. 114).

Предметом договору купівлі-продажу нежитлової господарської будівлі від 05.09.2007 року є нерухоме майно, так як право власності на згадану будівлю було зареєстроване .

Зокрема, даний факт підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в яких чітко зазначено, що об'єктом нерухомого майна є нежитлова господарська будівля загальною площею 60,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи положення ст.ст.216.220 ЦК України, договір купівлі-продажу нежитлової господарської будівлі від 05.09.2007 року, за яким позивач нібито придбала це майно, є нікчемним у зв'язку з недотриманням вимог законодавства про обов'язкове нотаріальне посвідчення цього договору.

Також суд встановив, що договір, на який позивач посилається , як на підставу своїх прав вимагати кошти за будівлю є за своєю правовою природою попереднім договором, за яким право власності у набувача майна в момент його підписання ще не виникло.

Таким чином, у позивача будь-якого права на нерухоме майно, яке вона передавала за мировою угодою, вартість якого вона просить стягнути з відповідача не існувало.

ОСОБА_2 та її представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач є потерпілою особою у розумінні ст.1212 ЦК України.

Зокрема, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 на час укладення мирової угоди з ОСОБА_3 була власником спірного нерухомого майна - нежитлової господарської будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд встановив, що у позивача відсутнє право вимоги вартість майна з відповідача, а також не отримані доходи на підставі ст. 1213 ЦК України.

Вищенаведені обставини справи , які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову відповідає цим обставинам справи та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги, про те, що належність майна позивачу підтверджується договорами купівлі продажу, колегія суддів не приймає, оскільки суд першої інстанції дав належну правову оцінку договору від 05 вересня 2007 року, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та обґрунтовано зазначив, що вказаний договір є попереднім договором і право власності у позивача за вказаним договором виникало після проведення розрахунків, та нотаріального посвідчення договору. Проте суду, докази на підтвердження проведення таких розрахунків не надавались. Таким чином, суд встановивши, що на момент укладення мирової угоди, позивачу спірне приміщення не належало, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави вважати, що позивач є потерпілою особою в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Також, колегія суддів, виходить з того, що з огляду на ст. 1212 ЦК України суб'єктами в кондиційному зобов'язанні є, з одного боку, власник майна (титульний володілець), який у зобов'язанні має право вимоги та виступає кредитором, а з іншого, - набувач майна, який виступає боржником.

Оскільки позивачем суду не були надані належні та допустимі докази, що спірне нежитлове приміщення, належало їй на праві власності, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, через відсутність у позивача права вимоги.

Доводи скарги про те, що висновки суду з приводу того, що спірне приміщення є нерухомістю, виходять за межі заявлених позовних вимог є безпідставні, оскільки позивач просила суд стягнути грошові кошти, за нерухоме майно, і експерт надавав оцінку цього майна, виходячи з того, що воно є нежитловою господарською будівлею (нерухомим майном).

Доводи скарги про те, що позивачу було відмовлено у її вимогах про застосування наслідків недійсності правочину, не впливають на законність рішення в даній справі. З огляду на те, що позивач не довела, що вона на момент передачі майна відповідачу, була його законним власником (титульним володільцем), відповідно не довела своє право вимагати його вартість, а також не отримані доходи за його використання.

Доводи скарги з приводу порушення судом строків розгляду справи на правильність ухваленого рішення не впливають.

Суд повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, висновки суду відповідають цим обставинам та наданим сторонами доказам, норми матеріального права застосовані вірно, процесуальні норми не порушені, а тому підстави для скасування рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: