Справа № 308/1476/15-ц
У Х В А Л А

18 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якої представляла ОСОБА_3, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 2 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою частково задоволено заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про забезпечення позову: накладено арешт на автомобіль Шкода-Фабія, н/з НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_2; в задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

ОСОБА_2, попереднє прізвище якої ОСОБА_2, не погодилась з прийнятою ухвалою, порушила питання про її скасування та прийняття нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального законодавства.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримала.

ОСОБА_4 вважала, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з вимог ст.151 ЦПК України, відповідно до ч.3 якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги: судом не враховано наявність на утриманні в апелянтки неповнолітньої дитини, яку потрібно возити на автомобілі до школи, на бальні танці, на художню гімнастику і т.ін.; відповідачка в законний порядок змінила своє прізвище та місце перебування; суд не направив їй вчасно оскаржувану ухвалу.

Ці доводи є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, інтереси якого представляє ОСОБА_4, звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 142 822,89 грн. по одному борговому зобов'язанню та 70 873,97 грн. по другому борговому зобов'язанню. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачка змінила своє прізвище та місце проживання і це було встановлено лише при проведенні досудового слідства. Тобто ці обставини не були відомі позивачці і саме ці обставини дають підстави для висновку про утруднення та можливість невиконання рішення суду у випадку задоволення позову, що і вимагається наведеною вище ч.3 ст.151 ЦПК України. Суперечність такого висновку окремим пунктам постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», на які є посилання в апеляційні скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Несвоєчасне направлення копії ухвали апелянту не свідчить про незаконність ухвали.

Що ж до такого доводу, як використання автомобіля для відвезення дитини на навчання слід зазначити, що він не може бути підставою для констатації не врахування інтересів апелянтки, оскільки забезпечення позову є певним обмеженням у використанні речі, на яку накладається арешт. Крім цього, відвезення дитини на навчання можливо здійснювати не тільки власним транспортом.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,312,315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якої представляла ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 2 березня 2015 р. про забезпечення позову по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :