Справа №573/124/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Терещенко О. І.
Номер провадження 22-ц/788/1596/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 липня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що неточність у даті складання договору позики не може бути підставою для відмови у позові. Також вказує, що суттєве значення для вирішення спору має встановлення факту дійсності правочинів, зокрема, розписки та гарантійного зобов'язання, виправлення у договорі про відступлення права вимоги були завірені сторонами після подання позовної заяви до суду з метою уникнення сумнівів щодо їх дійсності. Вважає, що розписка та договір про відступлення права вимоги є обов'язкові до виконання та що висновок про поділ учасників процесу на фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців є необгрунтований, оскільки це має лише процесуальний наслідок у вигляді визначення підсудності спору, а не наявності підстав для пред'явлення позову до відповідача.

Заслухавши пояснення відповідачки та її представника, які заперечують проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача не виникло права вимоги за договором позики у формі розписки від 02 липня 2011 року укладеного між фізичними особами. Суд також вважав, що позивач не підтвердив факт, які саме борги і за якою розпискою були передані кредитором позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам.

Згідно ст. 10 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів та доведення їх переконливості.

Встановлено, що позивач на підставі договору відступлення права вимоги від 01 грудня 2013 року укладеного між ним та ОСОБА_5 придбав право вимоги боргу за угодою позики у виді розписки від 07 липня 2011 року укладеної ОСОБА_5 з ОСОБА_4

Із самого змісту Договору відступлення вбачається, що первісний кредитор фізична особа - підприємець ОСОБА_5 передає фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію право вимоги згідно з договором позики від 02 липня 2011 року, укладеного між фізичними особами підприємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно п. 3.1.4 Договору первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за надійність переданої йому вимоги (а.с. 5).

Таким чином, за змістом вказаного Договору відступлення передавались боргові зобов'язання, що виникли між фізичними особами - підприємцями, тобто борг фізичної особи не передавався.

Позивач на підтвердження свого права вимоги, надав розписку від 02 липня 2011 року та гарантійне зобов'язання від 07 квітня 2012 року, які підписані ОСОБА_4, як фізичною особою.

Однак, в справі відсутня розписка на суму 2000 доларів США від 02 липня 2011 року та гарантійне зобов'язання, підписане ФОП - ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції відповідачка вказувала на те, що вона за різними договорами брала в борг кошти у ОСОБА_5, але повертала борг. В позовній заяві позивач підтверджує факт повернення частини боргу в сумі 1087 доларів США.

В справі (а.с. 166) є копія іншої розписки від 04 лютого 2011 року за якою ОСОБА_4 отримувала кошти у ОСОБА_5 в іншому розмірі.

Таким чином, встановлено, що існували боргові зобов'язання фізичної особи ОСОБА_4 за розпискою від 02 липня 2011 року та іншими розписками.

Проте, позивач не надав підтвердження того факту, що за договором відступлення від 01 грудня 2013 року йому первісний кредитор передав право вимоги за договором позики у формі розписки від 02 липня 2011 року, укладеного фізичними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому колегія суддів вважає, що у позивача не виникло права вимоги за розпискою від 02 липня 2011 року та гарантійним зобов'язанням від 07 квітня 2012 року (а.с. 6, 7).

За вказаних умов, колегія суддів знаходить безпідставними доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів факт відступлення права вимоги на його користь по боргових зобов'язаннях ОСОБА_4, як фізичної особи.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог, а особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -