Справа № 544/1791/15-ц
пров. №2/544/617/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивач ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 (фізичних осіб),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

у с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову вказав, що 15.09.2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири №13 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Червоноармійській, 80. Після проведеної купівлі-продажу зазначеної квартири 03.11.2009 він зареєстрував своє право власності на неї у КП «Лубенське МБТІ». У грудні 2015 році року позивач вирішив продати вказану квартиру. У приватного нотаріуса Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 він отримав витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 02.12.2015, з якого слідує, що 25.02.2010 до нього внесено запис про накладення арешту на вказану квартиру, яка на момент внесення запису належала позивачу. Арешт накладено на підставі постанови, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ ОСОБА_4

Вважає, що на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

Просить зняти арешт, накладений 25.02.2010 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області на квартиру №13 у м. Пирятині Полтавської області по вул. вул. Червоноармійській, 80.

Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року до участі у справі залучені як співвідповідачі сторони у виконавчому провадженні, в рамках якого накладено арешт на спірну квартиру - ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк».

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області у судове засідання не зявився, направив заяву про слухання справи у його відсутність за наявними матеріалами справи.

.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк», будучи належно повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, оскільки після укладення у 2009 році з позивачем договору купівлі-продажу квартири №13 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Червоноармійській, 80, відповідач не .є її власником, тому арешт на неї накладений неправомірно.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 квартиру №13 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Червоноармійській, 80 (а.с. 4). 03.11.2009 позивач зареєстрував своє право власності на неї у КП «Лубенське МБТІ» (а.с.5).

Спірна квартира до укладення договору купівлі-продажу належала на праві власності ОСОБА_5

Відповідно до п. 1.4 Договору купівлі-продажу продавець засвідчив, що вказане нерухоме майно під забороною(арештом) не перебуває. Відсутність заборони відчуження квартири підтверджена нотаріусом витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 15.10.2009 за № 25007364.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ ОСОБА_4 від 25.02.2010 року (а.с.22) у виконавчому провадженні № 13496262 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на спірну квартиру з метою задоволення вимог АКІБ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 120 285,23 грн, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 квартиру №13 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Червоноармійській, 80. Відомості про арешт майна були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.8-9).

Отже, встановлено, що позивач ОСОБА_1 придбав спірну квартиру до її арешту, є її власником. Договір купівлі-продажу є виконаним, здійснена оплата вартості майна, яке передано покупцю.

Таким чином, позивач набув спірну квартиру у встановлений законом спосіб та зареєстрував своє право власності на неї.

Крім того, встановлено, що боржник ОСОБА_2 15.10.2009 достроково виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним 02.04.2007 з АКІБ «УкрСиббанк», у звязку з чим банк направив звернення приватному нотаріусу Пирятинського нотаріального округу Полтавської області про зняття заборони відчуження спірної квартири (а.с.17).

Також встановлено, що державний виконавець ВДВС Пирятинського РУЮ 19.05.2011 свою постановою у виконавчому провадженні № 24477443 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №688 від 12.05.2009 про звернення стягнення на спірну квартиру з метою задоволення вимог АКІБ «УкрСиббанк», повернув виконавчий документ стягувачу - АКІБ «УкрСиббанк» (а.с.23). У резолютивній частині постанови державний виконавець зазначив про припинення чинності арешту майна боржника ОСОБА_6 у даному виконавчому провадженні. Всупереч цьому, арешт, накладений на квартиру №13 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Червоноармійській, 80, у рамках даного виконавчого провадження, що належала позивачу ОСОБА_1, знятий не був.

За таких обставин, накладення арешту на майно позивача порушує його майнові права, тому вимоги позивача про його зняття є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак притягнення відповідачем у справі органу Державної виконавчої служби, що наклав арешт на майно боржника, не відповідає вимогам ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», розясненням, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 р. (із змінами і доповненнями), п. 16 абз. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судом скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", відповідно до яких належними відповідачами у справах за позовом про звільнення майна з-під арешту є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особа, котрій передано майно, якщо воно було реалізоване. Дії державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження в порядку, встановленому ст. 383 ЦПК України.

Тому предявлення позову ОСОБА_1 до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову до такого відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, на підставі ст. 328, 334, 392 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»», суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений 25.02.2010 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_4 у рамках виконавчого провадження № 13496262, на квартиру №13 у м. Пирятині Полтавської області по вул. вул. Червоноармійській, 80, яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 15.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2040.

У задоволенні позовних вимог до відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий -

Повний текст рішення виготовлений 25.12.2015