Справа № 163/524/15-ц
Провадження № 2/163/111/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Павлуся О.С.,

за участю секретаря Семенюк К.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини,

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до позивача про стягнення додаткових витрат на лікування дитини.

Свій позов мотивує тим, що по 09 березня 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано рішенням Любомльського районного суду. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Любомльського районного суду від 14 грудня 2010 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання кожної дитини по 500 (п'ятсот) гривень, щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Зазначає, що ОСОБА_4 визнаний інвалідом дитинства, а тому щорічно проходить курс лікування в міжнародній клініці відново лікування в м. Трускавець. Так, курс лікування з 20 квітня 2015 року по 02 травня 2015 року попередньо коштує 32902 гривні, оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється надати кошти на дане лікування, тому вона змушена звернутись до суду для стягнення вищезазначеної суми.

В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_3, фактично, понесені витрати на проходження курсу лікування в сумі 12146 гривень, з яких: 7890 гривень проплачених за проходження курсу лікування в ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування", 1176 гривень витрачених на дорогу до міста Трускавця, 2080 гривень витрачених на проживання, на приватній квартирі в місті Трускавець, з 19.04.2015 року по 02.05.2015 року та 1000 гривень інших витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в стягненні з її довірителя половини суми витрачених коштів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Любомльського районного суду від 09 березня 2011 року (а.с. 5). Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3-4). Рішенням Любомльського районного суду від 14 грудня 2010 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання кожної дитини по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, до досягнення ними повноліття (а.с. 4).

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3, заборгованість станом на 01.05.2015 року становить - 5422,09 грн.

Медичним висновком № 11167 від 28 лютого 2012 року встановлено діагноз ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, когнітивна недостатність, гіперкінетичний синдром, що також є підставою для визнання його інвалідом дитинства на період до 28 лютого 2017 року.

Випискою № 666 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4, стверджується, що останній перебував на лікуванні в санаторії "Дачний" з 27.05.2013 року по 12.06.2013 року (а.с. 7).

Копіями виписок Міжнародної клініки відновного лікування підтверджується факт проходження інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації ОСОБА_4 з 21.01.2013 року по 02.02.2013 року та з 05.05.2014 року по 17.05.2014 року (а.с. 8-9).

З вищезазначених документів вбачається, що ОСОБА_4, систематично проходив курси лікування та йому рекомендовано повторні курси такого лікування.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Випискою з історії хвороби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується факт його перебування в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця з 20.04.2015 року по 02.05.2015 року. Вартість пройденого курсу лікування становить 7890 (сім тисяч вісімсот дев'яносто) гривень, що підтверджується відповідним чеками та довідкою, виданою ТзОВ "Міжнародна клініка відновного лікування".

З фіскального чека від 19.04.2015 року, вбачається, що на дорогу ОСОБА_1 було витрачено 1176 гривень.

Згідно зі ст. 182, 185 СК України при визначені розміру аліментів і додаткових витрат на дитину, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 500 гривень щомісячно, крім того, довідкою Любомльського РУПСЗН № 190 від 24.02.2015 року, підтверджується факт отримання ОСОБА_1 державної соціальної допомоги дітям-інвалідам в розмірі 1950 гривень 30 кіпійок щомісячно.

З довідки Любомльської міської ради № 718 від 31.03.2015 року, вбачається, що до складу сімї ОСОБА_3, входить його дружина, ОСОБА_7. При цьому, довідкою з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України, стверджується відсутність інформації про доходи ОСОБА_3

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача ? вартості витрачених коштів, а саме 9066/2 =4533 гривень.

Відносно заявлених вимог в частині вартості проживання в сумі 2080 гривень та 1000 гривень витрачених на інше, вони до задоволення не підлягають, оскільки дані витрати належним чином не підтвердженні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213-218, 88 ЦПК України, ст.ст. 141, 185 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 4533 (чотири тисячі п'ятсот тридцять три) гривні додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.