Справа № 160/701/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Корнелюк В.С.
Провадження № 22-ц/773/83/15 Категорія: 27 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю: представника позивача Ліпкевича І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 25 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 25 листопада 2014 року в даній справі відмовлено в задоволенні позову.

Позивач публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - АТ "Дельта Банк") подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить рішення скасувати, ухвалити нове про повне задоволення позову АТ "Дельта Банк" - стягнути із ОСОБА_2 на користь АТ "Дельта Банк" 3595,92грн. заборгованості по кредитному договору та 243,60грн судового збору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи встановлено, що 13 квітня 2011 року між АТ"Дельта Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №001-02510-130411, за умовами якого банк відкриває держателю ОСОБА_2 картковий рахунок у національній валюті, оформляє та надає картку платіжної системи Дельта та надає кредит шляхом відкриття не відновлювальної відкличної кредитної лінії на суму 30000грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4538,22грн. Відповідачу було надано кредит в сумі 4538,33грн. Строк дії картки становить два роки.

Звертаючись з позовом до відповідача банк мотивував його тим, що існує заборгованість по кредиту на загальну суму 3595,92грн., яка складається із тіла кредиту.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 повністю сплатив тіло кредиту.

Згідно розрахунку ціни позову за цим договором відповідач по тілу кредиту провів оплату за період з 03.10.2011-31.10.2011р. в сумі 1514грн., з 03.12.2012 по 29.12.2012р. - 3024,12грн., на загальну суму 4538,12грн. Протягом жовтня 2011р. відповідач сплатив 285,90грн. комісії та інших нарахувань, 500грн. пені, в грудні 2012 року 571грн. комісії та інших нарахувань, 300грн. пені. Відповідно до поданого розрахунку ціни позову та виписки по рахунку приватного клієнта відсутня заборгованість по простроченому тілу кредиту, відсоткам та комісії. Отже, відповідачем сплачено 4538,22 грн. тіла кредиту і заборгованості по тілу кредиту не існує.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно п.3.4.1 кредитного договору держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості і виникають за цим договором, а сума стягнення складається з комісії і простроченого тіла кредиту, оскільки вони не підтверджуються доказами по справі та спростовуються поданим позивачем розрахунку боргу, де в графі 6 зазначено про сплату відповідачем кредиту протягом жовтня 2011 -грудня 2012 років в розмірі 4538,12грн. Договором не передбачено зарахування списаних коштів у заборгованість по кредиту, який не надавався держателю.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів існування заборгованості по тілу кредиту у вказаному розмірі 3595,92грн. за кредитним договором укладеним між ним та відповідачем, не подав належних та допустимих доказів на його підтвердження, як в суд першої інстанції так і в апеляційний суд.

При подачі позову позивач просив суд проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і розпорядився своїми правами щодо участі в судовому засіданні на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 25 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: