АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7775/15 Справа № 0427/9550/12 Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І.Г. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 09.02.2006 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNNRGK00000001, згідно умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в розмірі 9520,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.02.2021 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором № DNNRGK00000001 від 09.02.2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 09.02.2006 року, згідно умов якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 55,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, а тому станом на 31.07.2012 року має заборгованість в розмірі 18230,03 доларів США, що складається з наступного: 8964,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 4148,32 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 799,60 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 4317,87 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNNRGK00000001 від 09.02.2006 року в розмірі 18230,03 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2012 року складає 145657,94 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 55,40 кв.м., житловою площею 24,90 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про звернення стягнення - задоволено частково; в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № DNNRGK00000001 від 09.02.2006 року в сумі 14012,16 доларів США, яка складається з: 8964,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 4148,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 799,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 100 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 55,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Початкова ціна встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляцій скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року скасовано; відмовлено Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено; рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідач про час слухання справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин.

Вислухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.02.2006 року між ПриватБанком, правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNNRGK00000001, згідно умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в розмірі 9520,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.02.2021 року (а.с.11-12).

У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором № DNNRGK00000001 від 09.02.2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 09.02.2006 року, згідно умов якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 55,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с.13-14).

ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, а тому станом на 31.07.2012 року має заборгованість в розмірі 18230,03 доларів США, що складається з наступного: 8964,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 4148,32 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 799,60 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 4317,87 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4-7).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданою як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше майно нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Виходячи з положень ст. 3 вказаного Закону він має тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1 статті 263 ЦК України).

Встановлений Законом № 1304-УП мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15).

Задовольняючи позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки -будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1,в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNNRGK00000001 від 09.02.2006 року станом на 31.07.2012 року в розмірі 18230,03 доларів США, суд першої інстанції обґрунтовано посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, що створило умови для застосування положень ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Проте, суд першої інстанції не зазначив у рішенні про те, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає відстроченню до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, допустивши при цьому порушення норм матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню для врегулювання спірних відносин.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення резолютивної частини рішення абзацем наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року».

В решті рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги відповідача щодо незаконності рішення суду першої інстанції в цій частині не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року - змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацем наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року».

В решті рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова