У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Рахівська міська рада, про поділ майна подружжя та визначення порядку користування нерухомим майном, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту окремого проживання та стягнення суми, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визначення порядку користування нерухомим майном.

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом та ОСОБА_4 та просив встановити факт окремого проживання сторін по справі у період з 01 вересня 2009 року по 19 грудня 2011 року, а також стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму, виплачену ним за цивільно-правовими зобов'язаннями ОСОБА_4 в розмірі 94 662 грн 64 коп.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поділено житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Рахів Закарпатської області та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (по Ѕ частині за кожним) в натурі, згідно варіанту ІІ розподілу житлового будинку у Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29 жовтня 2014 року № 212, а саме:

· виділено ОСОБА_4 квартиру № 1, загальною площею 36,42 кв. м, що складається з підвалу, приміщення ІІ, площею 5,9 кв. м, першого поверху, загальною площею 30,52 кв. м: коридору 7 площею 4,6 кв. м, санвузлу 3 площею 3,8 кв. м, кухні 4 площею 7,12 кв. м, житлової кімнати 6 площею 15,0 кв. м;

· виділено ОСОБА_5 квартиру № 2, загальною площею 49,22 кв. м, що складається з підвалу, приміщення ІІ, площею 5,9 кв. м, першого поверху, загальною площею 43,32 кв. м: санвузлу 6 площею 6,78 кв. м, кухні 7 площею 12,75 кв. м, житлової кімнати 5 площею 23,79 кв. м, прибудови, коридору 8 площею 5,6 кв. м;

· приміщення І підвалу, площею 4,91 кв. м залишено у спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за відхилення від реального розподілу житлового будинку в цілому у розмірі 29 828 грн 50 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить змінити рішення суду першої інстанції та сувати ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що сторонами не досягнуто згоди стосовно розподілу житлового будинку, який належить останнім на праві спільної сумісної власності, взявши до уваги варіант ІІ висновку судової будівельно-технічної експертизи. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суди виходили з того, що у матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку до спірного домоволодіння, а тому немає можливості вирішити по суті питання щодо варіантів розподілу земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суди виходили з його безпідставності та необґрунтованості.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова