Провадження № 2/127/6908/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 вересня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно п.п. 3, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, перелік документів, що додаються до заяви.

Однак, до позовної заяви позивачем додано копії документів, зокрема кредитного договору та договору застави рухомого майна, які є абсолютно нечитаємими, що позбавляє суд можливості встановити зміст правовідносин, що виникли між сторонами. При цьому всі копії документів додані до позовної заяви не завірені належним чином.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

В той же час, згідно з ч. 8 ст. 119 ЦПК України якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви подається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Таким чином, вказаною нормою передбачено, в разі підписання позовної заяви представником, надання до позовної заяви оригіналу довіреності, а не її копії, що позивачем не дотримано. Поряд з цим, сама позовна заява не містить відтиск печатки юридичної особи.

В той же час, як доказ сплати судового збору позивачем додано платіжне доручення №ІNH93B18WM від 23.09.2015р.

Однак, вказане платіжне доручення не може бути належним доказом сплати судового збору, враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Відповідно до абзацу другого пункту 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Однак, платіжне доручення №ІNH93B18WM від 23.09.2015р. не підписано уповноваженими особами банку, не скріплено печаткою установи банку та не містить відмітки про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 4 п. 24 Постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснив судам, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви арешт на оспорюваний автомобіль накладено в інтересах Вінницької митниці, натомість остання відповідачем у даній позовній заяві не зазначена, що не узгоджується з приписами законодавства.

Крім того, пунктом 2 резолютивної частини позовної заяви позивач просить заборонити органам ДВС вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням позивача права розпорядження відносно оспорюваного автомобіля. Проте, така вимога за своєю правовою природою не є позовною вимогою, а відноситься до категорії клопотань, зокрема щодо забезпечення позову, яке подається у формі окремої заяви зі сплатою судового збору та розглядається судом в порядку встановленому статтею 153 ЦПК України.

Поряд з цим, Цивільний процесуальний кодекс розрізняє два види третіх осіб: треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Однак, зазначивши в позовній заяві як третю особу Староміський ВДВС позивачем не вказано до якого виду третіх осіб він його відносить.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: