Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Рожкової О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Козловець І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, поданим представником ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право користування будинком,

В С Т А Н О В И В:

18.09.2015р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 77/100 частин спірної квартири, власником 23/100 частин є її онук ОСОБА_6 В даній квартирі зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_3, однак останній протягом десяти років в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку з реєстрації не знімається, що порушує права позивача як власника будинку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав (а.с.24, 33-34).

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення (а.с.32).

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши думку представника позивача, третьої особи, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 77/100 частини жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, власником 23/100 частини є ОСОБА_5 на підставі договору дарування жилого будинку від 03 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 439 (а.с.7-9).

Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» №1821 від 29.08.2015 за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 зареєстровані: ОСОБА_7, 1958 року народження, ОСОБА_8, 1978 року народження, ОСОБА_5, 1996 року народження, ОСОБА_9, 2014 року народження, ОСОБА_3, 1962 року народження (а.с.13).

Згідно акту ТОВ КК «КомЕнерго-Житомир» від 29.09.2015р. ОСОБА_3 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, однак за даною адресою не проживає більше десяти років (а.с.26).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка є подругою позивача, засвідчила, що ОСОБА_2 зареєструвала ОСОБА_3 в спірній квартирі, однак останній там ніколи не проживав.

Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти.

Стаття 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 156 Української РСР з врахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України тільки члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не є власником будинку АДРЕСА_1, не проживає в вказаному будинку більше встановленого законом строку, то суд приходить до висновку, що вказана особа є такою, що втратила право користування спірним житлом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, поданий представником ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 487,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання Апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. С. Рожкова