Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі :

головуючого судді Саландяк О.Я.

секретаря Кащенко Г.Р.,

позивачки ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2, про визначення часток у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення часток у спільній сумісній власності - квартирі, мотивуючи його тим, що згідно договору міни від 27.05.1997 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_2 та їх батькові ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4., на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. До дня своєї смерті батько ОСОБА_5 постійно проживав та був зареєстрованим в АДРЕСА_1 Разом із ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 Після смерті батька відкрилась спадщина на належну йому частину квартири, яку позивачі прийняли шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець ОСОБА_2 звернулась із письмовою заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка. При зверненні до Жмеринської районної державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через невизначеність частки спадкодавця у спільній сумісній власності. За життя ОСОБА_5 співвласники квартири не укладали жодних угод чи домовленостей щодо поділу квартири чи зміни розміру часток. Невизначеність часток у спірній квартирі позбавляє позивачів належним чином нею розпоряджатись та оформити свої спадкові права. Просять визначити, що частки співвласників та частка померлого ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 становить по 1/4 кожного.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 пояснила, що померлий ОСОБА_5 - її батько, який отримав квартиру АДРЕСА_2 у зв»язку із роботою. Далі вказану квартиру вони обміняли на квартиру №3 у цьому ж багатоквартирному будинку. Батько постійно проживав та зареєстрований у цій картирі, однак їздив доглядати батьківську хату в Тиврівському районі, де раптово помер, а тому реєстрацію смерті проведена Гніванською міською радою. Позивачка разом із сестрою прийняли спадщину, оскільки подали письмові заяви в нотаріальну контору у встановлений законом строк, а їх матір відмовилась від своєї частки спадщини. При житті батька вони не домовлялись про частки всіх співвласників, а після смерті вирішили, що частка кожного з них складає 1/4 та є рівними, спору із вказаних обставин між ними не існує. Просила позов задовольнити, судові витрати не стягувати із відповідача, а віднести на її рахунок та на рахунок позивачки ОСОБА_4

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, виступила на стороні позивача. Вказала, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 - її чоловік, перебуваючи в шлюбі із яким вони отримали квартиру АДРЕСА_2 у зв»язку із роботою. Далі вказану квартиру вони обміняли на квартиру №3 у цьому ж багатоквартирному будинку. Після смерті чоловіка вона відмовилась від своєї частки спадщини, вважає свою частку у спірному майні 1/4 та рівною із усіма співвласниками, спору із вказаних обставин не існує. Просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву (а.с.45), у яких позов підтримала та просила його задовольнити, справу розглянути у її відсутність.

Представник відповідача - Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій визнав обставини позову, визнав позов і просить справу розглядати без його участі (а.с.46)

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності сторін, що не з»явились.

Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-6), яка після реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 змінила прізвище на «ОСОБА_2». (а.с. 7)

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-10), яка після реєстрації шлюбу із ОСОБА_9 змінила прізвище на «ОСОБА_4». (а.с. 11)

Згідно нотаріально посвідченого договору міни від 27.05.1997 р., укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_5, який діє від свого іменні та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_6, та ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 обміняли належну їм однокімнатну квартиру під номером першим, що знаходиться в АДРЕСА_1 що складає 6/125 часток житлового будинку на належну ОСОБА_10 трикімнатну квартиру під номером третім, що знаходиться в АДРЕСА_1 що складає 83/125 часток житлового будинку. (а.с. 13)

На підставі вказаного договору міни ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 31.05.1997 р. зареєстрували право власності на квартиру по АДРЕСА_1 в органах БТІ, про що отримали реєстраційне свідоцтво. (а.с. 14) Частки кожного із співвласників вказаної квартири не визначені.

ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_5 помер. (а.с. 12)

Нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.09.2014 року №1167/02-31 відмовив позивачці ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири у зв'язку з невизначеністю частки померлого ОСОБА_5 у спільній сумісній власності на квартиру. (а.с. 19).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи (а.с.44), що оглядалась судом вбачається видача 28.11.1995 року ОСОБА_10 свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.і.спр.45) та видачу ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 27.02.1997 року свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.і.спр.51), які надалі 27.05.1997 року були ними обміняні (а.і.спр. 57-57а) Відомості щодо перепланувань, самочинних перебудов у спірній квартирі в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні.

Відповідно до копії спадкової справи № 285/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 (а.с. 35-43) встановлено, що позивачі у встановлений законом строк звернулись до нотконтори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 Дружина спадкодавця ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулись до нотконтори із заявою про відмову від спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 не залишилось. Заповіту/спадкового договору після смерті ОСОБА_5 не залишилось (а.с.39-зворот)

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Отже, вказана вище квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Домовленості між співвласниками щодо поділу майна не існує. Вимоги про поділ майна до суду не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 3.4. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз»ясень, що містяться у п. 17 Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ справ наведених в постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 7 квітня 2011 року № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції"; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 Закону України від 15 травня 2003 року № 742-IV "Про особисте селянське господарство"). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Тобто визначення часток, про що заявлено сторонами спору, що розглядається можливе лише при заявленні та вирішенні вимоги про поділ майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, а частка померлого суб»єкта права спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, в даному випадку позивачами вимога про поділ майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності не заявлялась, що свідчить про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у вказаній частині.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову частково, лише в частині визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 355, 370 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 158 ч.2 , 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4., у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/4.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні при його постановленні - у цей же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя