У Х В А Л А

3 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року та рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за вказаним позовом з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

21 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року та рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 жовтня 2014 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частин другої, четвертої статті 11, частин першої, другої статті 18, статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня, 21 травня та 22 жовтня 2014 року.

На підтвердження підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_3 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 8 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спірний кредитний договір був укладений у встановленій законом формі, принцип рівності сторін у договорі відповідачем не порушено, сторони при укладенні цього договору досягли згоди з усіх істотних умов договору й позивач протягом певного часу після його укладення виконував умови договору щодо сплати кредитних коштів, а відтак немає підстав для визнання його недійсним.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які надані заявником для порівняння, містяться такі висновки:

в ухвалі від 26 березня 2014 року касаційний суд скасував рішення апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд з тих підстав, що у порушення вимог статей 213, 214, 303, 315 ЦПК України апеляційний суд не встановив усіх фактичних обставин справи, зокрема, за рахунок яких коштів надавались кредити, чи отримала кредитна спілка ліцензію на право здійснення діяльності з надання таких фінансових послуг на час укладення спірного договору та чи правомірними були у зв'язку з цим дії кредитної спілки щодо надання кредитних коштів у позику під проценти (фінансового кредиту);

в ухвалі від 21 травня 2014 року касаційний суд погодився з висновком апеляційного суду про наявність підстав для визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору з підстав їх невідповідності вимогам закону;

в ухвалі від 22 жовтня 2014 року касаційний суд погодився з висновками апеляційного суду про те, що умови кредитного договору не відповідають вимогам закону, оскільки є несправедливими в цілому й суперечать принципу добросовісності, тому спірний договір підлягає визнанню недійсним.

У постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року міститься висновок про наявність правових підстав для визнання недійсними окремих пунктів спірного кредитного договору у зв'язку з їх невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та за аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції у зв'язку з його невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року висновку, оскільки судове рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеному висновку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року та рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 жовтня 2014 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко