У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Попович О.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що вона є власником будинку, житлова площа якого становить 23,0 кв. м, з надвірними будівлями та земельних ділянок площею 0,0567 га та площею 0,2811 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з 13 листопада 2008 року на підставі договору купівлі-продажу.

Право власності на земельні ділянки підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_2 від 04 листопада 2008 року та серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2008 року.

У житловому будинку АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_4, огорожа якої знаходиться на належній позивачу земельній ділянці, що заважає останній повноцінно користуватися своєю земельною ділянкою.

На прохання позивача перенести огорожу відповідач згоди не надала.

ОСОБА_3 просила позовні вимоги задовольнити, усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на належні їй земельні ділянки шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії з перенесення огорожі за межі земельних ділянок позивача в бік домоволодіння АДРЕСА_2.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права власності на належні їй земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, за призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0567 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2811 га, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 вчинити дії з перенесення огорожі за межі земельних ділянок ОСОБА_3 у бік будинку АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що права ОСОБА_3 як землевласника порушені з боку ОСОБА_4, а тому вони підлягають захисту шляхом перенесення огорожі між домоволодіннями.

Проте таких висновків суди дійшли передчасно.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким вимогам судові рішення повністю не відповідають.

Відповідно до ст. 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Установлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки площею 0,0567 га від 13 листопада 2008 року.

ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0567 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала раніше ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 04 листопада 2008 року Гамаліївською сільською радою Шосткинського району Сумської області.

ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 листопада 2008 року набула право власності на земельну ділянку площею 0,2811 га, яка розташована за цією ж адресою, яка надана для ведення особистого селянського господарства та яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 04 листопада 2008 року Гамаліївською сільською радою Шосткинського району Сумської області.

ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці площею 0,45 га та який належав раніше ОСОБА_6, що підтверджується договором дарування від 20 січня 1992 року (а. с. 25, 200).

З довідки Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 19 жовтня 2005 року № 426 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована АДРЕСА_2 (а. с. 26).

Згідно з інформацією, викладеною в листах Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 04 червня 2014 року № 158 та від 03 жовтня 2014 року № 332, ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування будинку та споруд за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку площею 0,46 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_7 передана земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,31 га, з них для обслуговування будинку та споруд - 0,03 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,28 га (а. с. 48, 68).

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Отже, суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212‒214 ЦПК України не сприяв всебічному, повному й об'єктивному розгляду обставин справи, вказуючи про те, що в матеріалах справи містяться акти про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі, де вказано, що суміжними землевласниками (землекористувачами) ніяких претензій при встановленні існуючих меж не заявлено, не з'ясував та не надав жодної оцінки тому, що межами земельної ділянки з деяких сторін є дерев'яні паркани, в результаті чого не встановив, чи не є межею і спірний паркан; вказуючи на результати проведеної кадастрової зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_2 та обчислення її площі, якими було виявлено перетинання меж вказаної земельної ділянки з межами сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_1 та невідповідність меж земельної ділянки вказаних в державному реєстрі земель її дійсним межам, указаним в акті, не з'ясував та в рішенні не вказав, на скільки саме перетинаються земельні ділянки та в чому полягає невідповідність меж земельної ділянки, вказаних в державному реєстрі земель, її дійсним межам; суд не роз'яснив право на звернення до суду з відповідним клопотанням про призначення відповідної судової експертизи для правильного вирішення спору та наслідки вчинення або невчинення таких процесуальних дій.

Залишаючи без змін вказане рішення суду першої інстанції у порушення ст. 303 ЦПК України, на вказане уваги не звернув і апеляційний суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Зазначені порушення процесуального закону унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування ухвалених у даній справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак