У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з указаним позовом, із урахування уточнених позовних вимог станом на 12 серпня 2014 року просило стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 297 163 грн 29 коп., із яких тіло кредиту - 23 204,78 доларів США (що еквівалентно 274 771 грн 33 коп.), проценти - 1 891,12 доларів США (що еквівалентно 22 392 грн 96 коп.).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 грудня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 50 000 доларів США до 23 грудня 2017 року зі сплатою 13,5 % річних за користування грошовими коштами.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 24 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого останнє набуло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі щодо кредитного договору з ОСОБА_3

30 січня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» надіслало на адресу позичальника письмове повідомлення з вимогою виконати порушене зобов'язання, яку виконано не було.

Рішенням Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року в розмірі 25 095,90 доларів США, що еквівалентно 297 163 грн 29 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 23 204,78 доларів США, проценти - 1 891,12 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 24 грудня 2007 між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 50 000 доларів США до 23 грудня 2017 року зі сплатою 13,5 % річних за користування грошовими коштами.

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором 24 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Станом на 3 липня 2014 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 297 163 грн 29 коп., із яких тіло кредиту - 23 204,78 доларів США (що еквівалентно 274 771 грн 33 коп.), проценти - 1 891,12 доларів США (що еквівалентно 22 392 грн 96 коп.).

Ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд виходив із того, що ПАТ «Дельта Банк» не довів факт переходу до нього прав вимоги за спірним кредитним договором та договором поруки до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки не надав належним чином посвідченого договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року та Додатку № 1 до Договору купівлі-прав вимоги від 25 лютого 2012 року.

Із висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позов та стягуючи на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість із боржника та поручителя як солідарних боржників, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Дельта Банк» є належним позивачем, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року придбало у ПАТ «Сведбанк» права вимоги за кредитними договорами, а також всі права до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення. Придбання ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором із ОСОБА_3 підтверджується Додатком № 1 до Договору купівлі-прав вимоги від 25 лютого 2012 року.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, надав належну оцінку витягу із нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, а також витягу із Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», який завірено уповноваженою особою ПАТ «Дельта Банк» із прикладенням печатки банку (а.с. 28-36) та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, що є підставою для залишення в силі рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року скасувати та залишити в силі рішення Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова