Справа № 350/351/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1085/2015
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Сливківської сільської ради, третя особа - відділ Держземагенства в Рожнятівському районі про визнання незаконним та скасування рішення сесії та Державного акту на право власності на землю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 06 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

26.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом посилаючись на те, що рішенням виконкому Сливківської сільської ради від 08 травня 2007 року за ним визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності видане сільською радою 16 січня 2008 року та зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ. Рішенням сесії сільради від 10.01.2012 року позивачу надано дозвіл на складання технічної документації земельної ділянки площею 0,0819 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яку затверджено рішенням сесії Сливківської сільської ради від 05 квітня 2012 року і

2

передану дану земельну ділянку у власність. На підставі вказаного рішення сесії 05 липня 2012 року йому видано Державний акт на дану земельну ділянку.

По сусідству з його земельною ділянкою знаходиться ділянка суміжного землекористувача ОСОБА_7. Позивачу стало відомо, що існує рішення сесії Сливківської сільської ради від 05 квітня 2012 року, яким затверджено ОСОБА_7 технічну документацію із землеустрою, що підтверджує право власності на земельну ділянку площею 0,1082 га по АДРЕСА_2 та передано у власність дану земельну ділянку останньому для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. На підставі вказаного рішення сесії 22 червня 2012 року сільською радою видано ОСОБА_7 Державний акт на дану земельну ділянку.

Вважає рішення Сливківської сільської ради від 05.04.2012 року про передчу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1082 га, та виданий Державний акт на право власності на дану земельну ділянку незаконними і такими, що підлягають скасуванню. В зв'язку з прийняттям такого рішення позивача протиправно позбавлено права власності на частину земельної ділянки і зменшення її розмірів.

Просив визнати незаконним і скасувати рішення Сливківської сільської ради від 05.04.2012 року про передчу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1082 га, та виданий Державний акт на право власності на дану земельну ділянку.

05.12.2014 року ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог. Просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 21.08.2012 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Рішенням Рожнятівського районного суду від 06 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вказав, що відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції зіслався на рішення Рожнятівського районного суду від 07.10.2014 року та ухвалу Апеляційного суду від 25.11.2014 року, з яких вбачається, що сторони є суміжними землекористувачами і межі земельних ділянок не порушені. Позивач категорично не погоджується з даним висновком суду.

В судовому засіданні були надані безперечні докази, які вказують на незаконність

3

оскаржуваних рішення сесії Сливківської сільської ради від 05.04.2012 року та Державного акту на право власності на землю від 22.06.2012 року, та договору дарування даної земельної ділянки від 21.08.2012 року.

Вказав, що являється власником земельної ділянки площею 0,0819 га. З акту комісії Сливківської сільської ради від 19.07.2013 року вбачається, що площа ділянки ОСОБА_2 складає 0,0813 га, що є меншим на 0,0006 га, ніж вказано в Державному акті. А площа земельної ділянки ОСОБА_7, правонаступником якого є ОСОБА_5, складає 0,1128 га, що є більше на 0,0046 га.

Наявність оспорюваних ним документів позбавляє його права належним чином розпоряджатися земельною ділянкою. Акт встановлення та узгодження зовнішність меж землекористування, які передаються у власність, без номера та дати. Також Експлікація угідь є незаконними, оскільки вони не погоджені з позивачем, як суміжним землекористувачем зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_7 Підписи виконані не ОСОБА_2, а іншою особою, що підтверджується висновками судового експерта НДЕКЦ УМВС України в Івано-Франківській області від 26.06.2014 року та від 25.06.2014 року.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Сливківської сільської ради № 89-10/2012 від 05.04.2012 року ОСОБА_7 затверджено технічну документацію на земельну ділянку площею 0,1082 га і передано у власність. Також затверджено технічну документацію на земельну ділянку площею 0,0819 га та передано у власність ОСОБА_2

Копіями державних актів серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є власниками земельних ділянок (а.с.5, 9).

З довідки Сливківської сільської ради № 476 від 25.09.2013 року вбачається, що згідно погосподарських книг у ОСОБА_2 у користуванні перебувало 0,0780 га, а у ОСОБА_7 - 0,11 га.

З довідки № 202 від 23.09.2013 року, Державного акту та договору дарування від 21.08.2012 року вбачається, що ОСОБА_5 став власником земельної ділянки ОСОБА_7

Рішенням Рожнятівського районного суду від 07.10.2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду від 25.11.2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3

4

Павлівни до ОСОБА_5 про усунення перешкод та знесення самочинно встановленої огорожі, відмовлено за безпідставністю (а.с.133-139).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний акт на право приватної власності на землю є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, а тому вимога про скасування державного акта є похідною і залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Встановлено, що рішення сільської ради, на підставі якого видано державний акт, не скасовано і відповідає вимогам закону.

Такий висновок суду є вірним та таким, що відповідає матеріалам справи.

Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

Право власності має абсолютний характер та є непорушним.

У ст. 140 ЗК України зазначено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку.

Згідно зі ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

5

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Копіями висновків експерта № 222 від 25.06.2014 року та №221 від 26.06.2014 року підтверджено, що підписи у план-схемі розміщення земельної ділянки та акті встановлення і погодження меж виконані не ОСОБА_2

Однак, жодних підстав недійсності правочину, а саме - договору дарування від 21.08.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 позивачем не наведено, як і не встановлено в судовому засіданні.

Погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем передбачено ст.198 ЗК України є необхідним при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконаних для визначення та відновлення меж земельних ділянок та здійснення вірного визначення меж земельної ділянки, а не виявлення обмежень у можливості її використання, в тому числі з боку суміжних землекористувачів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме по собі непогодження меж не є порушенням інтересів позивача. Погодження чи непогодження меж земельної ділянки у технічній документації не може свідчити про недійсність державного акту про право власності на земельну ділянку.

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки прав та законних інтересів позивача не було порушено.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для

6

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 06 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Вакарук

М.Д. Горейко