Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Дроботя В.В., Власова С.О.,

при секретарі: Чучка Н.Г.

за участю апелянта - ОСОБА_1, представників - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської районної державної адміністрації про визначення участі у вихованні дітей та про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської районної державної адміністрації про визначення участі у вихованні дітей та про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Позовні вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 30.10.2004 року виконкомом Онокіської сільської ради Ужгородського району було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилися діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На сьогоднішній день подружжя проживає окремо. Після того, як сторони вирішили розлучитися відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми. 13.05.2014 року ОСОБА_4 звернувся до комісії з питань захисту та прав дитини Ужгородської районної державно адміністрації. Даною комісією було прийнято рішення №03-14/К-154 від 02.06.2014 року у відповідності до якого позивачу було визначено порядок прийняття участі виховання з дітьми за місцем його прописки та без присутності дружини кожну суботу та неділю з 10 години ранку до 18 години вечора. Оскільки фактично з моменту прийняття даного рішення відповідачка ігнорує таке та продовжує перешкоджати позивачу в спілкуванні з дітьми, просить суд задовольнити позов, та винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми.

Позивач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні уточнили позовні вимог та, посилаючись на вищенаведені обставини справи просили суд винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми - ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щосуботи та щонеділі з 10 год.00 хв. до 18 год. 00 хв.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2014 року - позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год.00 хв.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким визначити спілкування з дітьми - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год.00 хв. у її присутності, а також кожного разу враховуючи особисте бажання на таке спілкування ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, не врахував у повній мірі інтереси дітей та бажання спілкуватися з батьком.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні - між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 30.10.2004 року виконкомом Онокіської сільської ради Ужгородського району було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №42, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 30.10.2004 року.

Від даного шлюбу народилися діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На сьогоднішній день подружжя проживає окремо і перебуває в неприязних відносинах. Про дане свідчать взаємні обвинувачення, звернення в органи міліції із взаємними обвинуваченнями, тощо.

Згідно з положеннями ст. 157 ч.ч.1-3 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування із нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як видно з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Відповідно до ст. 159 ч.ч.1-3 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з вимогами чинного законодавства (зокрема, ч.1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування") органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Комісією з питань захисту прав дитини Закарпатської районної державної адміністрації, з урахуванням позицій батьків, прийнято Рішення від 29 травня 2014 року про визначення способу ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дітьми. (а.с. 44)

Однак, дане Рішення в повній мірі не виконується. Як вбачається з пояснення сторін, - причиною цьому слугує неузгодженість між сторонами графіку побачень.

Суд першої інстанції прийняв законне рішення про зобов'язання ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми.

Однак, враховуючи обставини справи та інтереси малолітніх дітей, колегія приходить до висновку про необхідність зміни рішення в частині, що стосується побачень в присутності матері.

В цій частині апеляційна скарга підлягає до задоволення. Інші доводи апеляційної скарги (особисте бажання дитини) не можуть бути покладені в основу рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2014 року - змінити виклавши його резолютивну частину в такій редакції: Зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год.00 хв., визначивши цей час спілкування в присутності матері ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення і може бути оскаржене на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді