Пр. № 2/336/725/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Сакал А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний ринок», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційна фірма «ЗОРЗ», про стягнення суми матеріальної шкоди.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, які є в банківських установах, що належать відповідачу і знаходяться на його рахунках; оголошення заборони відповідачу відкривати валютні та поточні рахунки в банківських установах до закінчення розгляду справи; а також оголошення заборони реєстратору до закінчення розгляду справи вносити зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів; оголошення заборони іншим особам здійснювати платежі на користь відповідача, передавати йому майно та виконувати щодо нього інші зобовязання.

Побоюючись, що відповідач зможе розпорядитися належним йому майном, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення в подальшому, просить про прийняття заходів щодо забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги заяви. Просить про її задоволення. Представник відповідача проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що позивачем не обґрунтовано підстави для застосування заходів забезпечення позову. Крім того, вимогу про заборону вносити зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів, яка, на її думку, є неналежною до предмету позову, вважає безпідставною тому, що відповідно до вимог законодавства організаційно-правова форма відповідача не дозволяє йому здійснювати випуск цінних паперів, а що стосується, вже наявних у товариства цінних паперів, позивач не обгрунтовує процесуальну доцільність таких дій. Вимогу про накладення заборони іншим особам на здійснення платежів на користь відповідача, передачу йому майна та виконання щодо нього інших зобовязань оцінює як таку, чия доцільність є необгрутованою, а також такою, що суперечить змісту позовних вимог про стягнення на його користь грошових коштів.

Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи заяви, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а позивач має довести, що заходи забезпечення позову, про застосування яких він просить, є співмірними з заявленими позовними вимогами.

За змістом із ст. 152 ЦПК України одним із засобів забезпечення позову є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, а види забезпечення мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як випливає із наданих суду відомостей про наявне у відповідача рухоме та нерухоме майно, товариство з обмежною відповыдальністю «Автомобільний ринок» є власником автомобілів «ЗІЛ ММЗ 554 М», державний номер НОМЕР_1, синього кольору, 1991 року випуску, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі м 31830870, «ЗАЗ 11037», сірого кольору, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову y 088002, а також нерухомого майна у вигляді кафе, зазначеного літерою А, вбиральні літ. В, контрольно-пропускного пункту літ. «Ж», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, 36.

Вирішуючи вимоги заяви про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, суд вважає за можливе вчинити цю процесуальну дію і накласти арешт на нерухоме майно і зазначене нерухоме майно, виходячи з такого.

Як випливає з матеріалів справи, позивач предявив вимоги про стягнення з відповідача 728177 грн., які є співмірними вартості переліченого майна, тому суд вважає, що вжиття заходу забезпечення позову є доцільною та справедливою мірою в інтересах уникнення обставин, що утруднять або унеможливлять виконання рішення суду в подальшому.

В силу п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів, наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що іноді призводить до незворотних наслідків.

Ухвалюючи про задоволення заяви в цій частині, суд вважає, що право відповідача на володіння та користування майном, підданим арешту, не звужується, тоді як неможливість розпорядитися майном, яка не впливатиме на здійснення господарської діяльності, є гарантією виконання рішення про задоволення позову за умови ухвалення такого рішення.

Побоювання позивача про можливість відповідача розпорядитися належним йому майном підкріплюють пояснення представника відповідача про те, що відповідачеві належить цілісний майновий комплекс за адресою: м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, 36, хоча станом на час вирішення заяви про забезпечення позову суд отримав інформацію про належність відповідачеві лише кафе, вбиральні та контрольно-пропускного пункту за вказаною адресою, які не можна кваліфікувати як цілісний майновий комплекс.

Щодо вимоги про заборону відповідачу відкривати валютні та поточні рахунки в банківських установах до закінчення розгляду справи, застосування цього заходу у відсутність обґрунтування його процесуальної доцільності, на думку суду, є таким, що посягало б на господарську діяльність субєкта господарювання.

Вирішуючи вимоги про застосування заходу забезпечення у вигляді оголошення заборони до закінчення розгляду справи вносити зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів, суд погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що ця вимога є неналежною до предмету спору, а також враховує ті обставини, що відповідач в силу закону не може бути емітентом цінних паперів.

З тих самих міркувань про неналежність до предмету спору виходить суд, вирішуючи вимогу про заборону іншим особам здійснювати платежі на користь відповідача, передавати йому майно та виконувати щодо нього інші зобовязання, враховуючи при цьому те, що обрання цього заходу забезпечення позову суперечило б змісту обраного позивачем способу захисту права, відповідно до якого він просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти.

Керуючись ст. ст. 151-153, 292-294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на належні товариству з обмеженою відповідальністю «Автомобільний ринок» автомобіль «ЗІЛ ММЗ 554 М», державний номер НОМЕР_1, синього кольору, 1991 року випуску, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі м 31830870, «ЗАЗ 11037», сірого кольору, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову y 088002, нерухоме майно у вигляді кафе, зазначене літерою А, вбиральню літ. В, контрольно-пропускний пункт літ. «Ж», розташоване за адресою: м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, 36.

В задоволенні решти вимог про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині задоволення позову.

Направити копію ухвали реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції, управлінню ОСОБА_2 України в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після її винесення, а особами, у чию відсутність постановлено ухвалу, - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Щаслива