АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/605/К/15 Головуючий в суді першої
Категорія 27 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - представника позивача Бушуєвої Юлії Володимирівни,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 січня 2006 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" (далі - АКБ "Райффайзенбанк Україна"), правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі - ПАТ "ОТП Банк"), і ОСОБА_6 укладено кредитний договір № МL-0AU/1413/2006 року, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 23000 доларів США. Для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором 25 січня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та ОСОБА_3 укладено договір поруки № SR-0AU/978/2006, згідно умов якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_6 боргових зобов'язань. 12 листопада 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" продає (переуступає) ТОВ "ОТП Факторинг України" права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а ТОВ "ОТП Факторинг України" приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ "ОТП Банк" винагороду. Відповідно до умов вищезазначеного договору до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли усі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до ОСОБА_6 з виконання зобов'язання за Кредитним договором. У порушення умов укладеного кредитного договору відповідач, як боржник, належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку, у зв'язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 11 серпня 2014 року становить 1471715,21 грн. та складається з суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 21079,04 доларів США, що відповідно до офіційного курсу долару США еквівалентно 265738,31 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 4026,38 доларів США, що еквівалентно 50759,59 грн., та пені за прострочення виконання зобов'язань в сумі 1155217,31 грн., та яку, разом із судовими витратами в сумі 3441,00 грн., позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2015 року позовні вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" задоволені частково, на його користь з ОСОБА_6 стягнуто у відшкодування залишку заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 50759 грн. 59 коп., у відшкодування суми пені за прострочення виконання зобов'язання - 265738 грн. 31 коп. та у відшкодування судових витрат - 3441,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_6 відмовлено. Також відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ "ОТП Факторинг Україна" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідачів заборгованості у солідарному порядку, дійшов помилкового висновку щодо пропуску позивачем строку позовної давності, залишив поза увагою, що згідно умов укладеного кредитного договору сторони погодили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячних платежів. Вважає, що суд не врахував, що позивач звернувся до відповідачів з досудовими вимогами про погашення заборгованості та змінив строк виконання зобов'язань за кредит договором, зазначивши днем остаточного їх погашення 31-й день з дня направлення відповідної письмової вимоги, тому, придбавши право вимоги за кредитним договором 12 листопада 2010 року, не пропустив строк позовної давності, про застосування якої відповідач та його представник, крім того, не заявляли. Крім того, зазначає, що текст рішення суду не містить висновків суду щодо відмови позивачу у стягненні суми заборгованості у валюті кредитного договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником прав і обов'язків якого є ПАТ "ОТП Банк", і ОСОБА_6 укладено кредитний договір № МL-0AU/1413/2006 року, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 23000 доларів США із датою його остаточного повернення 25 січня 2026 року.

Згідно п. 3 ч. 1 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 6,50% + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись Банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором.)

Для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором 25 січня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № SR-0AU/978/2006, згідно умов якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_6 боргових зобов'язань.

12 листопада 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" продає (переуступає) ТОВ "ОТП Факторинг України" права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а ТОВ "ОТП Факторинг України" приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ "ОТП Банк" винагороду.

Згідно умов вищезазначеного договору до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли усі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до ОСОБА_6 з виконання зобов'язання за Кредитним договором.

У порушення умов укладеного кредитного договору відповідач, як боржник, належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку, у зв'язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 11 серпня 2014 року становить 1471715,21 грн. та складається з суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 21079,04 доларів США, що відповідно до офіційного курсу долару США еквівалентно 265738,31 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 4026,38 доларів США, що еквівалентно 50759,59 грн., та пені за прострочення виконання зобов'язань в сумі 1155217,31 грн.,

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для зменшення розміру неустойки через його не співмірність із розміром збитків та застосування строку позовної давності в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду в частині зменшення розміру пені, стягнутої з відповідача ОСОБА_6, позивачем не оскаржено, суд апеляційної інстанції не вдається до обговорення цієї частини рішення.

Що стосується іншої частини рішення, то колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, для відповідача - погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ними (пункт 7.2 Кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 25 січня 2026 року (пункт 2 Кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 28 числа включно кожного календарного місяця, починаючи з 27.02.2006 року по 26.01.2026 року для кредиту і процентів за користування кредитом, що підтверджується, зокрема, графіком повернення кредиту.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Із матеріалів справи та пояснень представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна" Бушуєвої Ю.В. убачається, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного їх погашення 31-й день з дня направлення відповідної письмової вимоги, яка була направлена ОСОБА_3 17 червня 2011 року за вих.. № 13106 (а.с. 131).

Згідно роз'яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, у даному випадку строк позовної давності стосовно вимог до поручителя ОСОБА_7 для позивача має обчислюватись з 31-го дня з дня направлення відповідної письмової вимоги, яка була направлена ОСОБА_3 17 червня 2011 року, тобто з 18 липня 2011 року і спливає 18 січня 2012 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Зважаючи на те, що з даним позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду 08 листопада 2013 року, а докази поважності причин пропуску цього строку відсутні, колегія суддів не знаходить підстав для покладення на поручителя ОСОБА_3 відповідальності за невиконання ОСОБА_6 умов кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач та його представник не заявляли про застосування позовної давності, спростовуються наявною у справі письмовою заявою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, поданою до суду першої інстанції 14 листопада 2014 року (а.с. 124 - 125).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з одним із доводів апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" просило стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № МL-0AU/1413/2006 року від 25 січня 2006 року у валюті, визначеній умовами цього договору - долар США, зазначивши також її еквівалент у національній валюті держави - гривні.

Згідно роз'яснень, наданихі в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув на зазначене увагу та визначив розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6, лише в національній валюті, безпідставно не зазначивши в резолютивній частині рішення суду про стягнення коштів саме в іноземній валюті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення розміру заборгованості по кредиту та відсоткам, стягнутої з ОСОБА_6 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна", необхідно змінити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, доповнивши другий абзац резолютивної частини рішення суду після слів "заборгованості за кредитом" - словами " 21079,04 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 11 серпня 2014 року складає", а також після слів "заборгованості по відсоткам за користування кредитом" словами - 4026,38 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 11 серпня 2014 року складає", тим самим частково задовольнивши апеляційну скаргу позивача, а в іншій оскаржуваній частині рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2015 року в частині визначення розміру заборгованості по кредиту та відсоткам, стягнутої з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", змінити, доповнивши другий абзац резолютивної частини рішення суду після слів "заборгованості за кредитом" - словами " 21079,04 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 11 серпня 2014 року складає", а також після слів "заборгованості по відсоткам за користування кредитом" словами - 4026,38 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 11 серпня 2014 року складає".

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Я.М.Бондар