Справа № 274/2897/15-ц
пр.№ 2/0274/1321/15
Рішення

Іменем України

04.11.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Потапової Т.М., за участі секретаря Білань О.В., сторін, представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 06.05.2008 року, стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 643 грн. щомісячно до його повноліття, стягнути судові витрати по сплаті нею судового збору в сумі 243,60 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що з травня 2015 року подружні відносини припинені, втратили почуття любові та поваги, мають різні погляди на сімю, ведення спільного господарства. Шлюб існує формально. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в даний час він не має постійної роботи, його заробіток є нерегулярним та мінливим. Інших утриманців не має, аліментів нікому не сплачує. Розмір аліментів визначила з урахуванням прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що за час, наданий судом для примирення, вони не помирились, вона наполягає на розірванні шлюбу.Разом з сином вона проживає з її матірю, яка надає їм матеріальну допомогу. Вона не працює півтора місяці, шукає роботу. Зі слів кума їй відомо, що чоловік неофіційно працює в м.Києві, отримує зарплату 4500 грн. в місяць.

Відповідач позов визнав частково. Згідний на розірвання шлюбу та сплату аліментів на утримання сина в розмірі 400 грн., мотивуючи тим, що протягом останніх пяти місяців не працює, до цього був на заробітках у Криму, дружина отримувала його зарплату в сумі 1000 доларів щомісячно. Влітку цього року він возив сина відпочивати на море, купляв йому речі. В даний час він перебуває на утриманні батьків.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06.05.2008

року міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 125. (а.с.7) Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживають з матірю. (а.с.8,9) Спору про місце проживання дитини немає.

Подружжя спільно не проживають з травня 2015року, сімейних відносин не підтримують, примирення не відбулося, шлюб існує формально.

Сторони згідні на розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам іхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подружжя не підтримують сімейних відносин тривалий час, проживають окремо, миритись не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

За таких обставин суд вважає можливим шлюб розірвати.

Відповідач є батьком сина ОСОБА_4, зобов'язаний утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.184 цього кодексу суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі або з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Дитина проживає з позивачкою, яка не працює в даний час, не має самостійного заробітку, стверджує, що її матеріально утримують мати та сестра. Будь-яких доказів про майновий стан своєї сімї не надала.

Відповідач офіційно не працює з 2004 року, що вбачається з його трудової книжки.(а.с.21-22) Неофіційно працював в Криму, отримував по 1000 доларів в місяць, матеріально утримував сімю. Стверджує, що протягом пяти місяців не працює, перебуває на утриманні батьків, заперечує пояснення позивачки про свою роботу в м.Києві. Факт його роботи в м.Києві не підтверджений доказами.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Цей обовязок є рівною мірою як матері, так і батька.

Позивачка просить стягнути аліменти в сумі 643 грн. щомісячно, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом „Про бюджет України на 2015 рік станом на січень місяць в розмірі 1286 грн.(половина становить 643 грн.)

До зазначеного закону внесені зміни, з 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум дитини віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1455 грн..(половина 727,50 грн.) Однак, зазначений розмір аліментів виходить за межі позову.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто молода, здорова людина працездатного віку, яка має працювати та утримувати свою неповнолітню дитину. Інших утриманців не має, аліментів нікому не сплачує.

Відповідач не надав доказів про наявність скрутного майнового стану інших обставин, які заслуговують на увагу, тому у суду немає підстав вважати, що при сплаті аліментів у розмірі 643 грн. у відповідача буде недостатньо коштів на існування.

Окрім того, відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА_1 № 789-12 від 27.02.19091 року,

діти мають право на особливе піклування і допомогу, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням вище наведеного, суд враховує встановлений державою прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який повинні забезпечити батьки дитини. Цей обовязок є рівним для обох батьків. Отже, суд визначає аліменти на утримання дитини в розмірі 643 грн..

Даний розмір аліментів не суперечить вимогам закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які підтверджені квитанцією(а.с.2). Відповідач проти цього не заперечив.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110,112,180,182,184 Сімейного Кодексу України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, 1990 року

народження, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 06.05.2008 року міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 125, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 643 грн. щомісячно, починаючи з 17.06.2015 року до досягнення повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в розмірі платежів за один місяць.

Стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Потапова Т.М.