Справа №489/6593/14-ц 15.05.2015 15.05.2015 15.05.2015
Провадження №22-ц/784/1023/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/784/1023/15
Категорія: 30 Головуючий у 1-й інстанції: Тихонова Н.С.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Орельською Н.М.,

за участю: Трусова Ю.В. - представника ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна», позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна», третя особа - ОСОБА_6, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна», третя особа - ОСОБА_6, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначав, що 20 червня 2014 року на пр. Миру у м. Миколаєві сталася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_1 під його керуванням та автомобіля «МАЗ 5336» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 Внаслідок даної аварії пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль«Mitsubishi Lancer». З 01 травня 2008 року ОСОБА_6 перебував з ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» у трудових відносинах та за ним відповідно до наказу директора цього підприємства від 23 червня 2009 року був закріплений автомобіль «МАЗ 5336».

Постановою Миколаївського районного суду від 28 серпня 2014 року винним у скоєнні вказаної ДТП визнано ОСОБА_6

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer» склала 20185 грн. 68 коп.

ОСОБА_3 також зазначав, що внаслідок пошкодження з вини ОСОБА_6 автомобіля «Mitsubishi Lancer» йому (позивачу) спричинена моральна шкода, компенсацію якої він оцінив у 5000 грн.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України просив стягнути із ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» 20185 грн. 68 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач, посилаючись на те, що Страхова компанія «Еталон», якою на час ДТП був застрахований належний йому автомобіль «Mitsubishi Lancer», сплатила йому 5000 грн. страхового відшкодування, зменшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути 15185 грн. 68 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_3 до участі у справі співвідповідачем було залучено Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», яким був застрахований автомобіль МАЗ 5336 ( а.с. 106-107).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2015 року заява ОСОБА_3 в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» залишено без розгляду з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 15185 грн. 68 коп. матеріальної шкоди та 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити. Відповідач посилається на те, що висновки суду стосовно наявності вини ОСОБА_6 в ДТП є помилковими і не підтверджуються матеріалами справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на безпідставність доводів відповідача щодо відсутності вини ОСОБА_6 в даному ДТП.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції вважав доведеним, що ДТП мала місце з вини ОСОБА_6, водія автомобіля МАЗ 5336, який порушив пункти 11.4 та 10.1 Правил дорожнього руху (далі - Правила), між його неправомірними діями та спричиненою позивачу матеріальною шкодою є безпосередній причинний зв'язок. А тому на вказане підприємство як власника джерела підвищеної небезпеки слід покласти обов'язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду. За вказані порушення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності він не притягувався.

Проте із таким висновком суду не можна погодитись із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2014 року на пр. Миру в м. Миколаєві сталася ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «МАЗ 5336» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 З 01 травня 2008 року ОСОБА_6 перебував з ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» у трудових відносинах та за ним відповідно до наказу директора ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» № 46 від 23 червня 2009 року був закріплений автомобіль «МАЗ 5336» (а.с. 92-104).

В протоколі про адміністративне правопорушення від 20 червня 2014 року зазначено, що 20 червня 2014 року водій ОСОБА_3, який керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», рухаючись по пр. Миру біля будинку 2Д/2 в порушення вимог пунктів 2.3-б, 12.3, 10.1 Правил був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, при виникненні попереду перешкоди не вжив заходів щодо безпечного для інших учасників дорожнього руху її об'їзду, змінив напрямок руху ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «МАЗ 5336», який рухався в попутному напрямку (а.с. 256).

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2014 року, яка набрала законної сили, провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, так як порушення ним пунктів 2.3 «б», 10.1, 12.3 Правил не знайшло підтвердження в судовому засіданні (а.с. 123).

23 липня 2014 року був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6, в якому зазначено, що останній 20 червня 2014 року, рухаючись на автомобілі МАЗ 5336 державний номер НОМЕР_2 по пр. Миру біля будинку № 2Д/2 у м. Миколаєві в порушення пункту 11.14 Правил виїхав на смугу зустрічного руху, чим допустив зіткнення із автомобілем «Mitsubishi Lancer», внаслідок чого цей автомобіль отримав технічні пошкодження (а.с. 261).

Постановою Миколаївського районного суду від 2014 року ОСОБА_6 було визнано винним в порушенні пункту 11.14 Правил та на підставі ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.7).

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2014 року вказану постанову Миколаївського районного суду скасовано, а провадження у справі закрито з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В постанові апеляційного суду зазначено, що вимоги пункту 11.14 Правил водіїв автомобілів «Mitsubishi Lancer» та МАЗ 5356 як учасників дорожнього руху виконання цього пункту не стосується, оскільки вони регулюють рух по приїздній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) та вершників. Даною постановою також встановлено, що водій автомобіля МАЗ 5336, щоб уникнути зіткнення із автомобілем «Mitsubishi Lancer» під керуванням ОСОБА_3, дійсно виїхав на смугу зустрічного руху на 73 см, але зіткнення вказаних транспортних засобів відбулося не на смузі зустрічного руху, а на смузі для руху в попутному напрямку (а.с.36-37).

У пункті 11.4 Правил зазначено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

В абзаці першому пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Встановлені судом апеляційної інстанції вказані обставини свідчать про відсутність причинного зв'язку між порушенням водієм ОСОБА_6 пункту 11.4 Правил і шкодою, яка спричинена позивачу.

Тому висновок суду першої інстанції стосовно наявності причинного зв'язку між порушенням ОСОБА_6 вимог п. 11.4 Правил та пошкодженням автомобіля позивача є безпідставним. Іншій протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 у зв'язку з даною аварією працівниками державної автомобільної інспекції не складався, про що свідчать пояснення сторін та лист Управління ДАІ в Миколаївській області від 20 лютого 2015 року (а.с. 253).

Між тим, як на підставу задоволення позову ОСОБА_3 суд першої інстанції посилався також на порушення ОСОБА_6 пункту 10.1 Правил, який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте належних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_6 пункту 10.1 Правил позивач не надав.

Що стосується висновку № 788 від 07 липня 2014 року, складеного спеціалістом Миколаївського відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз, стосовно того, що зміна ОСОБА_6 напрямку руху автомобіля МАЗ 5336 в напрямку смуги дороги, по якій рухався автомобіль «Mitsubishi Lancer», не відповідала вимогам пункту 10.1 Правил, то він не містить відомостей, якими саме доказами підтверджується зміщення автомобіля МАЗ 5336 вправо, тобто на смугу дороги, по якій рухався автомобіль «Mitsubishi Lancer», і що ці дії ОСОБА_6 призвели до зіткнення із автомобілем «Mitsubishi Lancer» (а.с. 30-33).

Згідно висновку №4 від 18 серпня 2014 року, складеного спеціалістом Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру УМВС України в Миколвїській області та висновку №402-к від 24 березня 2015 року, складеного спеціалістом Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру УМВС України в Херсонській області, з технічної точки зору в діях водія ОСОБА_6, який керував автомобілем МАЗ 5336, не вбачається невідповідності вимогам Правил, що знаходиться у причинному зв'язку із скоєнням даної ДТП, і водій ОСОБА_6 не мав можливості попередити аварію (а.с.39-43, 214-218).

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд не в повній мірі з'ясував всі суттєві обставини у справі, не дав належної оцінки наявним у ній доказам, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення, яким в позові ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України стягнути із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» 121 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Це ж рішення в частині відмови ОСОБА_3 у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди залишити без змін, оскільки в цій частині воно не оскаржувалось.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2015 року в частині стягнення матеріальної шкоди та судових витрат скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна», третя особа - ОСОБА_6, про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. витрат по сплаті судових витрат.

Це ж рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: