Ширяївський районний суд Одеської області
28.12.2015 Справа №: 518/1263/15-ц Провадження № 2/518/697/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12. 2015 року смт. Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Алексєєвої О.В.,

при секретарі Чумаченко І.Л.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ширяєве Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.07.2010 року надав ОСОБА_5 безпроцентну позику розміром 10 000 доларів США на ремонт будинку і сплату за навчання дітей, про що останній склав письмову розписку у присутності свідка ОСОБА_7. ОСОБА_5 зобовязався повернути зазначені кошти не пізніше 01.09.2014 року, але на даний час не повернув у повному обсязі, мотивуючи скрутним становищем на роботі. Оскільки на час отримання позики ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, кошти отримав для спільного користування в інтересах сім,ї, вважає за необхідне залучити у якості солідарного співвідповідача ОСОБА_6 Посилаючись на положення ст. ст. 60, 61, 65 СКУ, ст. ст. 526, 530, 1049 ЦКУ, просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь борг у сумі 10000 доларів США станом на 21.07.2015 року солідарно та солідарно стягнути судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 позов визнав. Зазначив, що ОСОБА_5 дійсно 15.07.2010 р. було отриману від позивача борг у розмірі 10000 доларів США до 01.09.2014 р. Співвідповідач ОСОБА_6 була обізнана про позику. Зазначені кошти було витрачено в інтересах родини, а саме на навчання та утримання дітей та на ремонт будинку, будівництво гаража, купівлю компютера дітям, ремонт автомобіля. На підтвердження плати за навчання дітей надав лист директора ДВНЗ «Одеський коледж транспортних технологій» від 25.08.2015 р.

Відповідач ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували. Зазначили, що про існування розписки про отримання позики ОСОБА_5 у розмірі 10000 доларів США відповідач ОСОБА_6 не знала. Про зазначену позику ОСОБА_6 дізналася зі змісту зустрічного позову ОСОБА_5 у справі про розподіл майна подружжя за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 Вважає, що зазначену розписку була складено «заднім числом» задля створення неіснуючих боргів, щоб уникнути розподілу майна подружжя згідно закону. У звязку із зазначеним ОСОБА_6 було подано заяву до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій ОСОБА_4 Наполягала, що гараж було побудовано у 2009 році на отримані у кредит 15000 грн. Ремонтні роботи у будинку відповідачів не проводилися. Плата за навчання дітей здійснювалася за рахунок заробітної плати відповідачів, пенсії ОСОБА_5, а також за власні кошти дітей, на підтвердження чого надала копій трудових книжок ОСОБА_8, ОСОБА_8, довідки про доходи. Зазначила, що компютер дітям було придбано у кредит, який погашено протягом чотирьох місяців із зароблених відповідачами коштів.

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

20.08.1994 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено шлюб (а.с. 7).

15.07.2010 р. ОСОБА_5 було отримано від позивача 10000 доларів США, про що в присутності свідка ОСОБА_7 складено письмову розписку. Згідно змісту розписки ОСОБА_5 отримав гроші для ремонту будинку та на сплату за навчання дітей. Зазначену суму боргу зобовязався повернути до 01.09.2014 р.

Згідно довідки від 25.08.2015 р. ОСОБА_8, син відповідачів, з 01.09.2010 р. по 01.07.2014 р. навчався у ДВНЗ «Одеський коледж транспортних технологій», вартість навчання за рік складала 3927,00 грн., усього за чотири роки навчання було сплачено 15708,00 грн.

ОСОБА_9, донька відповідачів, з 01.09.2011 р. по 02.07.2015 р. також навчалася у ДВНЗ «Одеський коледж транспортних технологій», вартість навчання за рік складала 4284,00 грн., усього за 2,5 роки навчання було сплачено 10710,00 грн. З 26.12.2013 р. доньку відповідачів було переведено на бюджетну форму навчання.

Згідно копії трудової книжки, довідки про доходи, син відповідачів ОСОБА_8 у 2013 році працював провідником пасажирського вагону, отримав дохід у розмірі 13232,15 грн.

Згідно копії трудової книжки, довідки про доходи, ОСОБА_6 у 2010-2014 р. працювала на посаді фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії Ширяївської ЦРЛ. Заробітна плата за 2010 рік склала 26652,81 грн., за 2011 р. 32175,10 грн., за 2012 р. 36 247,88 грн., за 2013 р. 40765,37 грн., за 2014 р. 41636,35 грн.

Також відповідачами не заперечувався той факт, що відповідач ОСОБА_5 у ці ж роки також працював та отримував заробітну плату, а також пенсію у звязку з інвалідністю.

16.12.2014 р. шлюб між відповідачами розірвано (а.с. 9).

На даний час грошові кошти за розпискою позивачу не повернуті у повному обсязі.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

З наведеного випливає, що при вирішенні спору суд повинен зясувати, чи отримані ОСОБА_5 грошові кошти були витрачені в інтересах сім'ї, а також з'ясувати, чи надавала ОСОБА_6 у письмовій формі згоду на укладення її чоловіком договору позики. Зазначена правова позиція міститься у постановах ВСУ від 20 лютого 2013 року по справі №6-163цс12, від 19 червня 2013 року по справі №6-55ц13, ухвалі від 2 березня 2011 року по справі № 6-43988св10.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Суд, співставивши розміри отримуваних відповідачем ОСОБА_6 доходів у 2010-2014 роках, факт того, що відповідач ОСОБА_5 також працював у зазначені роки, отримував пенсію у звязку з інвалідністю, вважає, що відповідачі мали можливість утримувати своїх дітей та сплачувати за їх навчання за рахунок власних доходів за місцем роботи.

Посилання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 на будівництво у ці роки гаражу не підтверджено жодним доказом. Рішення про надання дозволу на будівництво гаражу видано у 2006 році, факт наявності побудованого, але не прийнятого в експлуатацію гаражу не свідчить про його будівництво саме в 2010-2014 роки.

Посилання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 на витрачання коштів на ремонт будинку, купівлю компютера дітям, ремонт автомобіля та надання коштів у розмірі 400 доларів США співвідповідачу ОСОБА_6 також не підтверджено жодним доказом.

Будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_5 витратив позичені кошти в інтересах сім,ї, позивачем та відповідачем ОСОБА_5 не надано. Також не надано доказів надання відповідачем ОСОБА_6 письмової згоди на укладення договору позики. Факт зазначення у розписці мети отримання позичених коштів не доводить, що кошти були витрачені саме на вказані цілі., та що відповідач ОСОБА_6 була обізнана про існування позики.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для солідарного стягнення з відповідачів отриманих ОСОБА_5 коштів, оскільки зобовязань за договором позики у ОСОБА_6 не виникло.

Тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5

Стосовно вимоги позивача про стягнення боргу у доларах США станом на 21.07.2015 р. суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Зазначена правова позиція відображена у постанові ВСУ від 2 липня 2014 року по справі № 6-79цс14.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 28.12.2015 р. курс гривні щодо долару США за даними НБУ становить 2313,7486 грн. за 100 доларів США.

Тому стягненню з відповідача ОСОБА_5 підлягають 10000 доларів США * 23,137486 = 231374,86 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ764199, виданий Ширяївським РВ ГУМВС в Одеській області 15.02.2012 р., на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КК341742, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 03.11.1999 р., ІПН НОМЕР_1, заборгованість за розпискою у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 231374 (двісті тридцять одній тисячі трьохста сімдесят чотирьом) грн.. 86 коп. за курсом НБУ станом на 28.12.2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ764199, виданий Ширяївським РВ ГУМВС в Одеській області 15.02.2012 р., на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КК341742, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 03.11.1999 р., ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 2203,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційному суду Одеської області через Ширяївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 28.12.2015 р.

Суддя Алексєєва О.В.