Справа № 215/2495/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Камбул М.А.

за участю секретаря - Полісес М.В.

представника відповідача - Колесніченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

22.05.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» /далі ПАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України 50 000 грн. моральної шкоди, у зв'язку нещасним випадком, який стався на виробництві.

В обгрунтування вказує, що з 06.10.1999 року по 13.06.2001р. він працював на ПАТ підземним слюсарем черговим та по ремонту устаткування 3 розряду , з 13.06.2001 року по 23.09.2010р. підземним слюсарем черговим та по ремонту устаткування 4 розряду на дільниці ВШТ шахти ім. Леніна, з 23.09.2010 року по 01.03.2013р. електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду підземного гірничого цеху шахти ім. Леніна сервісного правління з ремонту та монтажу шахтного обладнання, з 01.03.2013 року по 18.12.2014р. електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду на шахті ім. Леніна , звільнений у зв'язку із виходом на пенсію за віком.

28.10.2011 року о 04 годині 20 хвилин він, виявивши несправність механізму притиснення токоз'ємника електровозу №17 типу К-14, яку співробітник ОСОБА_3 та він, виявили перед випуском його в експлуатацію, вирішили усунути виявлені несправності. ОСОБА_3 розкрутив ключем болти МІ6 для здійснення робіт по натяжінню тросу механізму притиснення токоз'ємника. О 05 годині 30 хвилин, зафіксувавши трубку механізму притиснення токоз'ємника спеціальним фіксатором на електровозі, він, знаходячись на захисних кришках перекриття моторного відсіку електровозу, підіймав руками токоз'ємник до гори, тим самим натягуючи трос механізму притиснення токоз'ємника. В цей час відбувся злам спеціального фіксатору притиснення тросу, внаслідок чого відбулося самовільне опрокидування токоз'ємника, в результаті чого йому рамкою токоз'ємника було завдано травми правого ока.

В результаті нещасного випадку на виробництві йому було поставлено діагноз важка контузія, гифема, гемофтальм, вторинна гіпертензія, забиття рани верхніх вій. Травма професійна.

Згідно акту від 31.10.2011 року, нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом та стався внаслідок невиконання ОСОБА_2, який працював підземним електрослюсарем (слюсар) черговий та з ремонту устаткування дільниці № 1 підземного гірничого цеху шахти ім. Леніна сервісного правління з ремонту та монтажу шахтного обладнання, ОСОБА_2 не подбав про особисту безпеку під час виконання трудових обов'язків та самостійно виконував роботу, не передбачену отриманим нарядом. ОСОБА_2 не виконав вимог інструкції з охорони праці.

Згідно висновку МСЕК від 22.02.2012 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15 % .

Згідно висновку МСЕК від 13.02.2013 р. позивачу при повторному огляді встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15 % .

Згідно висновку МСЕК від 27.04.2015 р. позивачу при повторному огляді встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 35 %, з них: 20 %-по ХОЗЛ, 15% - трудове каліцтво.

Внаслідок нещасного випадку він частково втратив зір та був змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, йому проводили оперативне втручання, він проходив чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури.

Оскільки він протягом тривалого часу працював на підприємстві із несприятливими умовами праці, він отримав хронічну професійну хворобу: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня, J44.

Внаслідок отриманого професійного захворювання та внаслідок травми, отриманої на підприємстві під час виконання трудових обов'язків, у нього з`явився сухий кашель, слабкість, пітливість, віддишка при ходьбі та фізичних навантаженнях, біль у грудній клітці, він не має можливості вести активне життя, виконувати побутові справи по дому, відчуває загальну слабкість, швидку втому, що порушує його нормальні життєві зв'язки, просить стягнути з ПАТ - 50 000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні 30.07.2015р. підтвердив обставини викладені у позові, на задоволенні позову наполягає.

Представник ПАТ за довіреністю Колесніченко І.В. позов не визнала, надала письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримала. Вказує, що нещасний випадок на підприємстві стався внаслідок невиконання позивачем професійних обов'язків, вина підприємства у настанні нещасного випадку відсутня. У 2013 році ОСОБА_2 був визнаний непридатним за професією, але 14.04.2014р. позивач звернувся на підприємство із заявою про поліпшення його стану здоров'я та просив допустити його до роботи електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування - підземним. У довідці про проходження медичного огляду від 04.06.2014р. зазначено, що у ОСОБА_2 не має скарг на стан здоров'я та він є придатним до роботи за професією. При укладанні з позивачем трудового договору, ОСОБА_2 був повідомлений про наявність на робочому місці шкідливих умов праці, зо що отримував пільги та компенсації. Крім того ОСОБА_2 є застрахованою особою, тому відшкодування шкоди відноситься до обов'язку Фонду, а не роботодавця, позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06.10.1999 р. по 18.12.2014 р. позивач працював на ПАТ підземним слюсарем та по ремонту устаткування, електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування, був звільнений за власним бажанням, у зв'язку із виходом на пенсію, а. с. 9-15.

Згідно акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 31.10.2011р., а.с.16- 20, нещасний випадок стався внаслідок невиконання ОСОБА_2 вимог інструкції з охорони праці.

Згідно акту розслідування нещасного випадку, що стався 28.10.2011 р. від 31.10.2011р., а.с.22- 27, причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці, яке виявилось у недбанні ОСОБА_2 про особисту безпеку під час виконання трудових обов'язків та виконання роботи, не передбаченої отриманим нарядом. Нещасний випадок з ОСОБА_2 вважається пов'язаним з виробництвом.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 09.04.2015 р., а.с.38-41, позивачу ОСОБА_2 09.04.2015 р. встановлені хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізем легень першої-другої стадії), група В.ЛН першого-другого ступеня.

Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15 %, згідно висновку МСЕК від 22.02.2012 р. , а.с.29.

При повторному огляді 13.02.2013 р. позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності, згідно висновку МСЕК, а.с.31.

При повторному огляді 27.04.2015р. позивачу встановлено всього 35 % втрати професійної працездатності, з них 20 %-ХОЗЛ, 15% - трудове каліцтво, згідно висновку МСЕК, а.с.42.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р. абзацу 4 статті 1, підпункту «є» ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім того, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2 внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Правовідносини регулюються ст.ст.1167,1168 ЦК України, згідно норм яких визнається, що моральна шкода відшкодовується юридичною особою, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Позивачу ОСОБА_2, як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 09.04.2015р., а.с.38-41, встановлено хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізем легень першої-другої стадії), група В.ЛН першого-другого ступеня. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є робота протягом 15 років 2 місяців в умовах впливу на організм шкідливих виробничих факторів.

Умови праці підземного електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування, зайнятого повний робочий день на підземних роботах, за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Таким чином суд враховує, що з 22.02.2012 року позивачу вперше встановлено 15% втрати професійної працездатності, а з 27.04.2015 р. встановлено 35 % втрати професійної працездатності.

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує,що нещасний випадок з позивачем стався саме з вини позивача ОСОБА_2 в наслідок невиконання ним п.1.16 «Інструкції з охорони праці № 1 для електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту устаткування» та п. п. 1.2.12 «Інструкції з охорони праці №01 для працівників, зайнятих на підземних роботах», а також враховує наслідки отриманої травми, позивач отримав тяжку контузію правого ока, забиті рани повік, нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом.

Також, при встановленні розміру моральної шкоди суд враховує, що позивачем крім травми ока на підприємстві було отримано ще й хронічне професійне захворювання, тому суд враховує характер захворювання, який полягає загальній слабкості, пітливості, віддишці при ходьбі та фізичних навантаженнях, болях у грудній клітці, постійно турбує сухий кашель, фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Вказані обставини свідчать про заподіяння позивачу моральних страждань, які позбавляють його нормальних життєвих зв"язків, та потребують додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.16-42, позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач - 50 000 грн. завищеною.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого права суд вважає безпідставним, так як відповідно до ст.268 ч.1 п.3 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 243,60 грн., слід стягнути з ПАТ на користь держави.

На підставі ст.1167, 1168 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10,27,31,60,79, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 - 20 000 /двадцять тисяч/ грн. моральної шкоди, без врахування обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави.

В іншій частині позову-відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

СУДДЯ: