АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Панченка М.М., Вербової І.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04 серпня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 листопада 2014 року,-

встановила:

29 жовтня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04 серпня 2014 року в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ «Градострой» про стягнення кредитної заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що справа, по якій третейським судом було прийнято рішення, не була підвідомча даному суду відповідно до Закону України «Про третейські суди», оскільки справа стосувалася спору щодо захисту прав споживачів. При формуванні складу третейського суду було порушено вимоги ст.16-19 цього Закону, оскільки даний спір фактично розглядався структурним підрозділом Асоціації українських банків, одним із завдань якої є захист прав та інтересів банків, в тому числі і ПАТ «Укрсоцбанк», а безпідставна відмова судді ОСОБА_4 у задоволенні клопотань про її відвід можуть свідчити про особисту зацікавленість у результатах розгляду справи. Крім цього, розрахунок заборгованості позичальника здійснено невірно, всупереч ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не звертався з попереднім повідомленням щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту, а тому заявлені вимоги є передчасними.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не приділив належної уваги доводам представника скаржника, наведеним в скарзі, проігнорував необґрунтованість та недоведеність розрахованої позивачем суми заборгованості.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» Джаловян І.А. просила апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом, причому третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди, згідно ч. 1 ст. 12 Закону.

Юридичні та/або фізичні особи, відповідно до ч. 1 ст. 5 закону, мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Відповідно до ч. 3 ст.51 цього Закону рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням

третейського суду вирішені питання, які виходять за межі

третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення,

що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Статтею 389-5 ЦПК України встановлено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Судом встановлено, що постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді ОСОБА_4 04 серпня 2014 р. у справі №736/14 ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ «Градострой» про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у сумі 1 202 087 грн. 64 коп. та витрати, пов'язані з вирішенням спору третейським судом, у розмірі 12 420 грн. 88 коп.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду з підстав непідвідомчості справи третейському суду відповідно до закону, суд першої інстанції правильно виходив з того, що правовідносини у даній справі виникли на підставі укладеного між сторонами договору № 24-12/172 від 20.07.2007 р. про надання невідновлювальної кредитної лінії, який містить третейське застереження. Аналогічна домовленість про вирішення спору третейським суддею постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків міститься в ст.5 Договору поруки №02-10/2570 від 13.08.2007 р.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

В даному випадку ПАТ «Укрсоцбанк» не є споживачем у вказаній справі, а виступає кредитором у договірних зобов'язаннях.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги й в частині наявності правових підстав для скасування рішення третейського суду з підстав невідповідності складу третейського суду, яким прийнято рішення, вимогам ст.16-19 Закону України «Про третейські суди».

З огляду на те, що склад третейського суду було вільно обрано сторонами, обставини, які б давали підстави вважати упередженим або необ'єктивним ставлення третейського судді до справи, суду недоведені, а також враховуючи відсутність доказів того, що суддя ОСОБА_4 була працівником ПАТ «Укпрсоцбанк» і вказане товариство прямо впливало на формування персонального складу суду для розгляду даної справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову з цих підстав.

Частина 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» не містить такої підстави для скасування рішення третейського суду, як незгода боржника з розрахованою сумою заборгованості, відсутність детального розрахунку заборгованості, а також недотримання кредитодавцем вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо необхідності надіслання попередньої вимоги щодо дострокового повернення всієї суми кредиту.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого постановив законну та обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, а доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/1899/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.

Головуючий у сулі апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.