Справа №581/625/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бутенко Д. В.
Номер провадження 22-ц/788/1034/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 04 листопада 2007 року відповідач по справі ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_1 на 62 кілометрі автодороги Харків-Зміїв-Балаклея в Зміївському районі Харківської області допустив порушення вимог п.п. 10.1,14.1 «в», п. 14.6 «г» Правил дорожнього руху, а саме рухаючись в зустрічному напрямку та здійснюючи обгін, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення з автомобілем ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_4, в салоні якого перебувала пасажирка - його дружина ОСОБА_3 (позивачка по справі).

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 25 лютого 2009 року кримінальну справу, порушену відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито внаслідок акту амністії.

Унаслідок протиправних дій та вини відповідача позивачам завдано шкоду, яка полягала у завданні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, вона амбулаторно лікувалася в Зміївській центральній районній лікарні, Сумській клінічній лікарні № 1, Липоводолинській ЦРЛ.

Також внаслідок отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, він амбулаторно лікувався в Зміївській центральній районній лікарні, Липоводолинській ЦРЛ.

Внаслідок протиправних дій відповідача значні механічні пошкодження дістав автомобіль ВАЗ-2106, який належить позивачу ОСОБА_4 на праві власності, що потягло за собою сплату ним вартості експертизи в сумі 1015 грн. 20 коп., та визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 9266 грн. 42 коп.

Крім того, протиправними діями відповідача позивачам завдано моральної шкоди, що полягала в фізичному болю, душевних стражданнях та переживаннях. Просили стягнути на користь ОСОБА_4 з відповідача майнову шкоду в сумі 10281 грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 275280 грн, а на користь ОСОБА_3 стягнути з відповідача лише грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 275280 грн.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 9266 грн. 42 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 231 грн. 42 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити зазначене рішення суду та позов позивачів щодо стягнення моральної шкоди задовольнити повністю.

При цьому доводить, що суд першої інстанції стягнув значно занижений розмір моральної шкоди, при цьому не взяв до уваги поданий розрахунок завданої позивачам протиправними діями відповідача за наслідками ДТП моральної шкоди відповідно до науково-методичних рекомендацій з питань підготовки в призначенні судових експертиз, затверджених наказом МОЗ України від 08 жовтня 19998 року за формулою О.Ерделевського.

Інші особи, які брали участь у розгляді справи, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_5 та його представника - адвоката Татьянко А.М., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з доведеності факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_5, унаслідок чого позивачам завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з ушкодженням здоров'я на відшкодування якої визначено її грошовий еквівалент, зокрема, ОСОБА_4 - 7000 грн., ОСОБА_3 - 10000 грн.

Проте, повністю погодитись з висновками суду щодо визначення позивачам розміру грошового еквіваленту завданої моральної шкоди неможливо, оскільки цих висновків суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи, належній оцінці зібраних у справі доказів, що призвело до помилкового застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, відтак згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України і наявності підстав для зміни судового рішення у частині визначення позивачам грошового еквіваленту на відшкодування моральної шкоди.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч.2 ст.1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч.2 ст.1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст.1167 та ч.2 ст.1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом.

Частинами 2 та 5 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст.1188 п.1 ч.2 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що 04 листопада 2007 року на автодорозі Зміїв-Балаклея сталося зіткнення автомобіля ВАЗ-21112 під керуванням ОСОБА_5 та ВАЗ-2106 під керуванням ОСОБА_4 внаслідок чого постраждали ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, за попередньою кваліфікацією за ст.286 ч.1 КК України. До цього, 28 червня 2008 року постановою слідчого СВ Зміївського РВ УМВС України в Харківській області від 14 листопада 2007 року ОСОБА_9 порушена кримінальна справа по відношенню до ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Як вбачається з протоколів огляду місця події від 04 листопада 2007 року, від 19 червня 2009 року та від 11 жовтня 2011 року та схеми до них, на 62-кілометрі ділянки дороги Харків-Балаклея поблизу сел. Комсомольський Зміївського району Харківської області на лівому узбіччі дороги на відстані 2,7 метри від лівого краю дороги і на 70,30 м. від початку суцільної лінії дорожньої розмітки в напрямку м. Зміїв о 14 год. 20 хв. 04 листопада 2007 року сталося зустрічне зіткнення автомобіля ВАЗ-21112, держаний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, з автомобілем ВАЗ-2106, державний номер НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4 На лівій стороні проїзної частини виявлено одинарний слід гальмування, загальною довжиною 14,6 м по траєкторії руху автомобіля ВАЗ-21112, і лівій стороні руху (по ходу оглядів) виявлено слід гальмівного юзу, загальною довжиною 24,0 м. по траєкторії руху автомобіля марки «ВАЗ-2106»; місцем зіткнення є зона осипу ґрунту, уламків скла та лакофарбового покриття в межах узбіччя в напрямку с. Андріївка на відстані 0,2 м. від правого краю проїзної частини в напрямку с. Андріївка та на відстані 75 м. від умовної лінії розташування електроопори.

Оглянутий при складанні матеріалів ДТП автомобіль ВАЗ-2106 мав наступні механічні пошкодження: деформація капоту та переднього лівого і правого крила, даху, передньої правої двері, передній бампер, задні праві двері; розбите лобове скло, передні фари, правий передній покажчик повороту, решітка радіатора, щиток пристроїв, рульове колесо, зірване переднє сидіння, радіатор. У автомобіля марки ВАЗ-21011, держ. номер НОМЕР_5 також при огляді місця події 04 листопада 2007 року виявлені нижченаведені механічні пошкодження: деформація капоту, переднього та лівого крила, передньої правої двері; розбиті переднє вітрове та лобове скло, фари та радіатор.

М

асюк І.П. на момент ДТП був власником автомобіля марки ВАЗ-2106, державний номер НОМЕР_4, а ОСОБА_5 був власником автомобіля марки ВАЗ 21112, державний номер НОМЕР_3. На момент ДТП їх цивільно-правова відповідальність перед третіми особами на випадок ДТП не була застрахована і вони не мали при собі страхових полісів про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами. Такі відомості також відсутні в централізованій базі даних МТСБУ відносно вказаних вище двох автомобілів станом на день ДТП 04 листопада 2007 року

Як вбачається з фотокопії договору страхування наземного транспорту № НАТОАК0719 від 04 квітня 2005 року ОСОБА_5 і страхова компанія «Кредо» уклали двосторонній правочин, за умовами якого страховик зобов'язувався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу в особі ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з п. 5.1, 7.1 зазначеного договору об'єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом ВАЗ 21112, 2005 року випуску, легковий універсал, державний номер НОМЕР_1, а страховими випадками визнається втрата, знищення або пошкодження транспортного засобу, його частин, деталей, приладів, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого транспортного засобу та його дія не поширюється на випадки відшкодування шкоди, завданої застрахованим транспортним засобом перед третіми особами внаслідок ДТП.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 25 лютого 2009 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, а кримінальну справу, порушену відносно нього за цим фактом, закрито. Тобто закриття кримінальної справи відносно відповідача відбулося не з реабілітуючої підстави і дана постанова місцевого суду на день розгляду справи набрала законної сили.

Постановою Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 05 липня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000990 від 02 липня 2013 року, закрито в зв'язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, складу кримінального правопорушення по ст.286 ч.1 КК України. Дана постанова посадової особи органу досудового розслідування на день розгляду даної справи є чинною та нескасованою в порядку КПК України, а закриття кримінального провадження відбулося з реабілітуючої підстави.

Пасажиру автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_3 при ДТП від 04 листопада 2007 року завдані наступні тілесні ушкодження: закритий чрезвертельний перелом лівої стегнової кістки з розбіжністю кісткових відламків, закритий поперечний перелом середньої третини діафізу лівої стегнової кістки, із заходженням кісткових відламків; зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у своїй травмуючій поверхні не відображувалися, і могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди, в термін і при обставинах, вказаних в постанові; по мірі тяжкості ці пошкодження кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, по тривалості розладу здоров'я, характерні для даного виду травми і її складності. Об'єктивних судово-медичних даних в представленій медичній документації, указуючі на загрозливі для життя явища - немає, які могли бути завдані в умовах ДТП, в строк і при обставинах, зазначених у постанові слідчого, і по ступеню тяжкості кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по тривалості розладу здоров'я (арк. крим. провадження том 1 ст. 79-80).

Водію автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_4 при зіткненні з автомобілем ВАЗ 21112 під керуванням ОСОБА_5 були завдані наступні тілесні ушкодження: закритий осколковий перелом тіла грудини без зміщення фрагментів, закритий перелом обох сідничних кісток без зміщення уламків, закритий перелом вертлюжної западини без зміщення відламків правого тазостегнового суглоба; зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відображувалися, і могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди, в термін і при обставинах, вказаних в постанові; по мірі тяжкості ці пошкодження кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, по тривалості розладу здоров'я, характерні для даного виду травми і її складності, які могли бути завдані в умовах ДТП, в строк і при обставинах, зазначених у постанові слідчого, і по ступеню тяжкості кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по тривалості розладу здоров'я (арк. крим. справи том 1 ст. 73-74).

Як вбачається з виписок із історії хвороб і медичної документації ОСОБА_4 стаціонарно лікувався в Липоводолинській ЦРЛ протягом періоду часу з 17 по 29 березня 2009 року з приводу болей в ділянці серця та голови, ішемічної хвороби серця, а ОСОБА_3 проходила стаціонарне лікування в Липодолинській ЦРЛ з 18 серпня 2008 року по 10 вересня 2008 року з приводу тілесних пошкоджень після ДТП (травма лівої ноги з її вкороченням до 3 см.), станом на 23 липня 2010 року вона проходила постійне амбулаторне лікування у лікаря ортопеда-травматолога Липоводолинської ЦРЛ з приводу пошкодження лівої ноги. До цього, станом на 06 листопада 2007 року ОСОБА_4 перебував на лікуванні у КЗ «Зміївська центральна районна лікарня» з діагнозом перелом грудини, а ОСОБА_3 з діагнозом - перелом лівого стегна, рвана рана лівого колінного суглоба, забій грудної клітини.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 36 від 24 березня 2008 року, призначеної постановою слідчого СВ Зміївського РВ УМВС України в Харківській області від 14 листопада 2007 року ОСОБА_9, матеріальний збиток від пошкодження автомобіля марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_6, з урахуванням ремонтно-відновлювальних робіт складає 9266 грн. 42 коп. При цьому, при визначенні майнового збитку від пошкодження автомобіля рахувалась вартість нових запчастин та робіт по їх встановленню станом на день проведення експертизи.

Отже, за встановлених фактичних обставин та вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, постанова Зміївського районного суду Харківської області від 25 лютого 2009 року, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду при вирішенні цивільно-правових наслідків дій ОСОБА_5 відносно дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04 листопада 2007 року.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, заперечуючи проти позову позивачів, визнавав їх вимоги в частині відшкодування моральної шкоди на суму по 10000 грн. кожному, що у відповідності до змісту ч.4 ст.174 ЦПК України, було підставою для задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову у цій частині не суперечить закону та не порушувало права, свободи чи інтереси інших осіб (а.с.96-100).

На зазначені фактичні обставини справи та вимоги процесуального закону суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку при визначенні ОСОБА_4 грошового еквіваленту завданої моральної шкоди у сумі 7000 грн., що у відповідності до вимог ч.3 ст.303 ЦПК України, є підставою для виходу за межі апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції відповідачем та його представником - адвокатом Татьянко А.В. визнається, що ОСОБА_5 з часу скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди і до дня розгляду цивільної справи не вживав заходів з відшкодування позивачам завданих як майнової, так і моральної шкоди й згоден останню компенсувати у розмірі по 20000 грн. кожному з позивачів, якщо буде укладена мирова угода.

Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги дане визнання відповідача, а також враховує, що внаслідок винних дій ОСОБА_5 позивачі зазнали тілесних ушкоджень, від фізичного болю та за наслідками від яких вони змушені і на сьогодні вживати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема ОСОБА_3 має фізичні обмеження, пов'язані з порушенням функції опору та ходи, відтак і підставою для визначення її у розмірі 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди та ОСОБА_4 - 20000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування Методики Ерделевського О.М. для визначення розміру моральної шкоди у даній цивільній справі не ґрунтується на вимогах чинного процесуального закону та у справі не призначалась відповідна судова експертиза.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та згідно вимог частин 3 та 5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 підлягає стягненню в дохід держави 121 грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 березня 2015 року у даній справі в оскаржуваній частині щодо визначення розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 25000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 121 грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -