гСправа № 358/1509/15-ц Провадження № 2/358/570/15
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ТітоваМ.Б.
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у житловому будинку №29 по вул. Садова в м. Богуслав, Київської області, зі зняттям відповідача з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона являється власником вказаного житлового будинку, що підтверджується копією договору дарування від 6 травня 1981 року посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим номером 691. В її будинку зареєстрований внук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який за місцем реєстрації не проживає з грудня 2014 року, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання.
Посилаючись на положення ст. 405 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги.
Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Довідкою відділу адресно-довідкової роботи У ДМС України у Київській області від 16.09.2015 року підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.
Із зворотніх повідомлень поштового звязку вбачається, що листи адресовані відповідачу повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
В даному випадку вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином (абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України).
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Копією договору дарування від 6 травня 1981 року посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим номером 691, на якому є відмітка про реєстрацію житлового будинку в Білоцерківському МБТІ від 30.06.1981 року за реєстровим написом №2712, підтверджується факт, що позивачка ОСОБА_1 являється власником житлового будинку №29 по вул. Садовій в м. Богуславі, Київської області.
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в житловому будинку позивачки, що підтверджується копією будинкової книги на вказаний житловий будинок.
Із актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 01 серпня 2014, від 29 грудня 2014 року, від 31 березня 2015 року, від 30 червня 2015 року, від 31 серпня 2015 року вбачається, що комісією в складі депутата Богуславської міської ради ОСОБА_3, сусідів позивачки було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в будинку №29 по вул. Садовій в м. Богуслав, Київської області з 01 серпня 2014 року не проживає.
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів його сімї права користування займаним приміщенням.
Тобто проживання членів сімї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сімї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку позивачки більше року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами.
Частиною 2 статті 156 ЖК передбачені певні зобов'язання членів сімї власника житлового будинку (квартири), в тому числі брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.
Оскільки відповідач ОСОБА_2, як колишній член сімї власника будинку № 29 по вул. Садовій в м. Богуслав, Київської області, дійсно не проживає по місцю реєстрації в даному будинку більше одного року, не бере участі у витратах на його утримання, в ремонті, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом.
В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 59, 60, 61, 130 ч.4, 174 ч. 4, 202, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в житловому будинку №29 по вул. Садовій в м. Богуслав, Київської області зі зняттям з реєстрації.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Головуючий: суддя ОСОБА_4