АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6190/15 Головуючий 1-інст. - Бородіна Н.М.
Справа - № 640/664/15-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Пруднікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 23 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Київського районного суду міста Харкова з указаним позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідачки 60000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 2404,70 грн. витрат, пов"язаних з розглядом його позову про витребування майна від добросовісного набувача, 939,92 грн. витрат на виготовлення технічної документації по реконструкції будівліАДРЕСА_1, 843,60 грн. судових витрат по справі.

В обґрунтування позову посилався на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 23.03.1985 року по 26.01.2000 року, під час якого ними були придбані нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, право власності на які в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" було зареєстровано на ім"я ОСОБА_6

Після розірвання шлюбу відповідач відмовилась поділити вказане майно, з метою безпідставного збільшення своєї частки в ньому, передала приміщення підвалу і 1-го поверху будівлі по АДРЕСА_1 в якості внеску до статутного фонду створеного нею ПП " Малахіт".

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31.03.2004 року будівлі за вказаними адресами були визнані спільною сумісною власністю подружжя та поділені між ними.

Вказане рішення набрало законної сили 25.09.2004 року, проте відповідач ухилялась від його виконання в частині переобладнань і перешкоджала йому зробити це, внаслідок чого понесені ним витрати на виготовлення технічної документації виявились непотрібними.

Через аріфметичні помилки та інші неточності , допущені в рішенні від 31.03.2004 року, КП "ХМБТІ" відмовило йому у реєстрації права власності на 386/1000 частин приміщення по АДРЕСА_1. Усунути вказані недоліки не вдавалось протягом 3-х років через заперечення відповідачки проти усунення цих помилок та ухвалення додаткового рішення.

У 2007 році він був змушений подати адміністративний позов до КП" ХМБІ" про визнання необгрунтованою відмову у реєстрації права власності, під час розгляду якого дізнався, що 29.10.2007 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 належні йому за рішенням суду приміщення.

Він був змушений оспорювати вказаний договір купівлі-продажу.Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 29.05.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 23.10.2013 року, його позов був задоволений частково. Повернуто належне йому майно, шляхом витребування його від добросовісного набувача ОСОБА_8

Звістка про продаж належного йому майна завдало душевних страждань і негативних переживань, які на тривалий час вплинули на його здоров"я, настрій та самопочуття.

Матеріальна шкода, спричинена йому відповідачкою внаслідок незаконного продажу його майна, становить 179 000,00 грн., що є для нього суттевим. Через втрату майна він знаходився у стресовому стані, не міг плідно працювати, відсутність впевненості у поверненні майна викликали у нього вкрай негативні емоції. Протягом тривалого часу він мав відстоювати свої порушені права в суді. З жовтня 2004 року відповідачка використовує майно у підприємницькій діяльності, отримує доходи, зменшує цінність майна за рахунок зносу. Вказані дії відповідачки змінили рітм його життя і внесли в нього негативні зміни, вплинули на стан його здоров"я, оскільки час, який він міг присвятити відпочинку, спілкуванню з сином, він проводив у суді.

Моральну шкоду просив відшкодувати грішми, розмір її визначив у 60000,00 грн, виходячи з отриманої відповідачкою суми незаконного збагачення, глибини його страждань та їх тривалісті, а також матеріального стану відповідачки, яка має у власності декілька об"єктів нерухомості та коштовний автомобіль.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 23 березня 2015 року, описки в якому виправлені ухвалою цього ж суду від 06.04.2015 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 60000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 8000,00 грн. судових витрат. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, якиму у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування скарги посилається на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Вказує, що рішення не містить обгрунтувань висновку про те, що внаслідок її дій позивачу спричинено моральну шкоду.

Свідками, на показання яких посилався суд, є два ліпших друга позивача та його дружина.

За висновком судово-психологічної експертизи розрахунок орієнтовного розмірукомпенсації моральної шкоди є максимальним та умовним, мав розглядатися у сукупності з іншими доказами і за умови визнання, що вона є спричинителем моральних страждань.

Також зазначає, що вимоги задоволені судом у заявленому ОСОБА_5 розмірі без наведення в рішенні його обґрунтування.

Рішення в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди не оскаржено і апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді; пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи , судова колегія доходить висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що достовірно знаючи, що за рішенням суду частина нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 належать ОСОБА_5, відповідачка 29.10.2007 року продала їх ОСОБА_8, свідомо порушивши його майнові права, на захист яких він мав витрачати додатковий час, змінювати звичайний уклад свого життя. За поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 нескінченні суди із відповідачкою за майно призвели позивача до пригниченого стану.

За висновками судово -психологічної експертизи встановлена наявність стресогенно обумовленої проблематизації його життя на соціальному рівні, яка виникла в результаті порушення майнових прав.

З урахуванням віку ОСОБА_5, зусилля, які він витрачав на вирішення питань, що стосуються поновлення його порушених майнових прав, негативно відбилися на його загальному самопочутті; знизився психоемоційний фон, він був змушений підпорядковувати свої житттеві плани і звичний уклад у боротьбі за виконання відповідачкою судових рішень.

Таким чином, у життєдіяльності ОСОБА_5 поза його волевиявленням виникли негативні перешкоди і зміни, які призвели до значних порушень в його особистому благополуччі, об'єктивно порушили звичні й оптимальні для нього зміст та якість життєдіяльності.

Дійшовши висновку про спричинення позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди, при визначенні її розміру суд виходив з конкретних обставин справи, характеру спричинених позивачу моральних страждань, їх наслідків і інших негативних впливів, врахував висновки експертизи, згідно яких моральну шкоду визначено в сумі 65772,00 грн. та, виходячи з принципів розумності і справедливостів, визначив розмір моральної шкоди в сумі 60000,00 грн. з урахуванням меж заявлених вимог.

Погоджуючись з висновком суду про те, що діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода, судова колегія доходить висновку, що при визначенні об"єму шкоди, спричиненої відповідачем і розміру її відшкодування неповно з"ясовані обставини, які мають значення для справи, висновки, яких дійшов суд, не в повній міоі відповідають обставинам справи, що у відпов ідності до п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в цій частині.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано у 2000 році.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31.03.2004 року, між сторонами розділено набуте в період шлюбу майно, зокрема, за позивачем визнано право власності на одноповерхову будівлю пральні "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_2 і на 386/1000 частин нежитлових приміщень 2 поверху будинку АДРЕСА_1 площею 149,3 кв.м., вартістю 20288,00 грн.

За ОСОБА_6 визнано право власноості на нежитлові приміщення підвалу№№1-17, 1-го поверху та 614/1000 частин нежилих приміщень 2-го поверху будинку АДРЕСА_1 вартістю 32270,00

При цьому сторонам були виділені конкретні приміщення та зобов"язано провести відповідні переобладнання для здійснення яких розробити проектну документацію та отримати погодження відповідних органів та установ.

За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 29.10.2007 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 559,3 кв.м., у тому числі і ті, право власності на які рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31.03.2004 року було визнано за ОСОБА_5, що обгрунтовано визнано судом свідомими діями, які порушили майнові права позивача.

Разом з тим, як зазначав сам позивач, реєстрації в КП "ХМБТІ" права власності на присуджене нерухоме майно перешкоджали допущені судом в рішенні арифметичні помилки та неточності.

Доказів того, що усуненню цих помилок та ухваленню додаткового рішення перешкоджала відповідачка, позивачем не надано і вказане твердження спростовується обставинами, зазначеними в рішенні Червонозаводського районного суду міста Харкова від 29.05.2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про захист права власності та зобов"язання вчинити певні дії, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.10.2013 року.

Так, з рішення Червонозаводського районного суду від 29.05.2013 року убачається, що позивач неодноразово звертався до КП " ХМБТІ" з приводу реєстрації 386/1000 частин приміщення по АДРЕСА_1, в чому йому було відмовлено з підстав невідповідності резолютивної частини рішення щодо номерів приміщень та їх площі матеріалам інвентаризаційної справи. З заявами про ухвалення додаткового рішення; про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, про виправлення описок та арифметичних помилок позивач звертався до суду 17.12.2005 року, 23.05.2006 року; 06.03.2007 року в чому йому було відмовлено.

Рішенням реєстратора від 06.11.2006 року ОСОБА_5 було відмовлено в реєстрації за ним права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 . 14.11.2006 року він звернувся з адміністративним позовом до КП " ХМБТІ" про зобов"язання зареєструвати на нього 386/1000 частин нежилих приміщень за вказаною адресою.

Згідно ухвали апеляційного суду від 23.10.2013 року про відчуження ОСОБА_6 належних йому нежитлових приміщень ОСОБА_5 дізнався у грудні 2007 року, у лютому 2008 року звернувся з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу та реєстрації права власності частково недійсними. який був задоволений заочним рішенням від 01.10. 2009 року.

Заочне рішення від 01.10.2009 року було скасовано 25.01.2011 року. У березні 2011 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_7 про витребування майна, який 11.11.2011 року був залишений без розгляду на підставі ст.207 ЦПК України.

У грудні 2011 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_7 про захист права власності та зобов"язання вчинити певні дії, який був частково задоволений рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 29.05.2013 року.

Інші матеріали справи свідчать також про те, що ОСОБА_5 оскаржував до суду дії державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення від 31.04.2004 року.

Вказані обставини спростовують висновки суду про те, що тривалість зусиль позивача на поновлення його майнових прав обумовлена тільки діями відповідачки.

У відповідь на клопотання експерта про надання додаткових матеріалів ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням , в якому просив допитати свідків та долучити до матеріалів справи копію його амбулаторної картки, копії параметрії від 04.02.2008 року і від 11.02.2009 року та копію ехокардіографічного обстеження від 07.11.2013 року , а також зазначив у клопотані, що погіршення стану свого здоров"я він пов"язує з незаконним порушенням його майнових прав та багаторічними судовими процесами.

Між тими, амбулаторна картка свідчить про звернення ОСОБА_5 до поліклініки № 3 з травня 2011 року до 10.10.2014 року, де йому встановлювались діагнози: хронічна недостатність мозкового кровообігу. церебральний атеросклероз, остеохондроз шійного відділу хребта, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 11ст. СН1 .

Проте, записи про час виникнення у ОСОБА_5 вказаних захворювань та висновки про їх виникнення у зв"язку з психоемоційним стресом, який він переніс, дізнавшись про відчуження відповідачкою належних йому приміщень, у медичній документації відсутні.

Доказів того, що відповідачка з 2004 року здійснює підприємницьку діяльність у приміщеннях, які за рішенням суду належать йому і зменшує цінність цих приміщень, позивачем до суду не надано. За висновком КП " ХМБТІ", який надано до суду позивачем, вартість 386/1000 частин нежитлових приміщень 2-го поверху по АДРЕСА_1 загальною площею 149,3 кв.м. станом на 25.03.2011 року становить 179 000,00 грн.

За висновками судово-психологічної експертизи ситуація, яка досліджується за даною справою є психотравмувальною для ОСОБА_5

У разі встановлення судом факту заподіяння ОСОБА_5 діями відповідача по даній справі моральної шкоди, максимально можливий орєнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання ( моральну шкоду). становить 65772,00 грн. ( або еквівалент 54 мінімальних заробітних плат).

Отже, визначений експертом максимально можливий (орієнтовний) розмір компенсації за моральну шкоду був поставлений експертом у залежність встановлення судом факту заподіяння ОСОБА_5 моральної шкоди відповідачкою .

Як вже зазначено, судова колегія погоджується з тим, що незаконним відчуженням належного позивачу майна відповідач спричинила йому моральну шкоду.

Проте, об"єм вказаної шкоди, тривалість страждань позивача і зусиль, які він витратив на поновлення свого порушеного права, які суд першої інстанції вважав встановленими, які спричинені відповідачкою, не підтверджені належними та допустими доказами, не відповідають роз"ясненням, наданим у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про вішкодування моральної(немайнової) шкоди", через завищення; погіршення стану здоров"я позивача внаслідок протиправного відчуження відповідачкою належних йому приміщень не доведено, у зв"язку з чим визначений судом розмір стягнення у відшкодування цієї шкоди неможна визнати співмірним , тому рішення суду підлягає зміні зі зменшенням розміру стягнення до 20000,00 грн. та пропорційним змешенням стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,304, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 23 березня 2015 року в оскаржуваній частині змінити. Позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 20000,00 ( двадцять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди і 2666 ( дві тисячі шістьсот шістдесят шість) грн. 67 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії -підписи

Копія вірна. Суддя -