Справа № 464/552/15 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/4459/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 797 215 грн. 51 коп. суми боргу, 25 161 грн. 05 коп. процентів, 5 897 грн. 05 коп. три проценти річних по договору позики від 22.08.2014р. та 3 654 грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що 02 жовтня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 позичив ОСОБА_3 328 000 грн., а ОСОБА_3 зобов'язався повернути вказані кошти до 01.02.2013р., однак цей договір в подальшому за згодою сторін був продовжений до 02.05.2013р. Вказує, що в подальшому, у зв'язку з різкою зміною курсу на прохання позивача відповідачем надана йому нова розписка на 34 000 доларів, тобто фактично відбулась зміна умов попереднього договору позики, а не укладення нового і фактичної передачі коштів не відбулось.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS та повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 81-82), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 22.08.2014р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 34 000 доларів США та зобов'язався повернути позивачу отримані кошти 01.09.2014 року. На підтвердження фактичного отримання ОСОБА_3 коштів, була надана розписка від 22.08.2014р. (а.с. 3)

Однак в порушення умов договору позики від 22.08.2014р. ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань не виконав, таким чином заборгував перед позивачем суму позики в розмірі 34 000 доларів США, яка станом на 07.04.2015р. по курсу НБУ еквівалентна 797 215,51 грн.

Згідно розрахунку ціни позову, розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 02.09.2014р. по 30.11.2014 року становлять 1073 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ на 07.04.2015р. 25 161,05 грн.

Як вбачається з розрахунку, загальний розмір 3% річних за період з 02.09.2014р. по 30.11.2014р. становить 251,50 доларів США, що еквівалентні сумі 5 897,05 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду виходячи із наступного.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Вищенаведена правова позиція викладена також у Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року по справі № 6-79цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

Таким чином доводи в апеляційній скарзі на те, що розпискою від 22 серпня 2014 року фактично відбулась зміна умов попереднього договору позики, а не укладення нового і фактичної передачі коштів не відбулось, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі не підтвердженні належними доказами.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Окрім того, вищенаведені доводи в апеляційній скарзі спростовуються ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2015 року, яка набрала законної сили. Даною ухвалою встановлено, що ОСОБА_5 звертався до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 328 000 грн., проценти за договором позики в сумі 44 468,68 грн., три відсотки річних в сумі 15 555,28 грн., інфляційні нарахування в сумі 70 848 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру суми за договором позики не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2015 року колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Р.П. Цяцяк