Номер провадження 2/754/1827/15
Справа № 754/1670/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19.05.2015 Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаряСолодухіної Н.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ПАТ «Укрсоцбанк» з вимогою до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зокрема, відповідачем також зазначено і ОСОБА_5, вимоги до якого відсутні, при цьому доказів взаємопов'язаності і спільного розгляду вимог до трьох відповідачівОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, позивачем суду не надано.

Таким чином, Банк звернувся до Деснянського районного суду м. Києва до суду за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_5, вимоги до якого відсутні.

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрований у м. Києві.

У відповідності до зазначеного, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року відкрито провадження по справі.

Справа Деснянським районним судом м. Києва по суті не розглядалася.

До початку розгляду справи по суті до суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_3 про направлення справи за підсудністю до районного суду м. Харкова, оскільки вона та відповідач проживають у м. Харкові, а ОСОБА_5 їй не відомий та при укладенні кредитного договору зазначена особа поручителем не виступала. Тобто, представником Банку до суду надано недостовірні відомості та копії відповідних документів в частині укладення 17 листопада 2006 року між нею, як позичальником, кредитором - банком та поручителем ОСОБА_5 договору поруки на виконання іншого кредитного договору та, більш того, за 2 роки до укладення кредитного договору. (а.с.77-78)

З матеріалів справи вбачається долучена копія договору поруки, яка не є чіткою для читання і суду не зрозуміло з ким укладено договір поруки і на виконання яких зобов'язань, враховуючи той факт, що договір кредиту укладений у 2008 році, а договір поруки - в 2006 році.

Тобто, виходячи з наданих позивачем доказів, ОСОБА_5 поручився в 2006 році за виконання ОСОБА_3 кредитного договору від 2008 року, якого не існувало на момент підписання зазначеного договору поруки та з умовами якого останній не мав змоги ознайомитись та дізнатись за виконання яких саме зобов'язань він поручається.

29 квітня 2015 року для перевірки достовірності відомостей, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва визнано явку представника позивача обов'язковою для надання особистих пояснень та надання оригіналів письмових доказів.

В судове засідання, призначене на 07 травня 2015 року, письмових доказів, зокрема, оригіналу договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_5, або читаємої його копії, суду не надано.

Ч. 2 ст. 64 ЦПК України передбачено подання письмових доказів, як правило в оригіналі.

Тобто, через відсутність можливості ознайомитись з текстом договору поруки, у зв'язку з його нечитаємістю, у суду є лише можливість припускати з ким укладено договір поруки, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України (докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях).

18 травня 2015 року представником Банку надано письмові пояснення, де зазначено про те, що позови до кількох відповідачів, які знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (ст.113 ЦПК); особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми права щодо предмета спору на власний розсуд та законодавством не передбачено зазначенні змісту позовних вимог, викладу обставин, якими обґрунтовуються вимоги, зазначення доказів щодо кожного з відповідачів та, зокрема, не встановлено обов'язок кредитора та поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки, а волевиявлення боржника під час укладення договору поруки не є істотною умовою договору поруки.

Зокрема, представником Банку зазначено про те, що у відповідності до п.44.3 ПКУ України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів.

Договір поруки від 17 листопада 2006 року укладений з відповідачем ОСОБА_5 наданий повторно суду лише у нечіткій нечитаємій копії. Зокрема, зазначено, що оригінал на теперішній час надати не є можливим, оскільки строк зберігання документу сплив.

На запитання суду, з ким укладено договір поруки та щодо незрозумілостей дати укладення (оскільки забезпечення виконання зобов'язань укладено у 2006 році, а кредитний договір в 2008 році), представником Банку - ОСОБА_6 зазначено про право Банку звертатися до суду з позовами у відповідності до вимог ст. ст. 113,119-120 та доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Під час розгляду вищезазначеної справи не встановлено наявності договірних обов'язків відповідача ОСОБА_5 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_3

Тобто, представником Банку до суду надано недостовірні відомості та копії відповідних документів в частині укладення 17 листопада 2006 року між ОСОБА_3, як позичальником, кредитором - банком ПАТ «Укрсоцбанк» та поручителем ОСОБА_5 договору поруки на виконання саме спірного кредитного договору та, більш того, за 2 роки до укладення кредитного договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3

Як встановлено, відповідач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 зареєстровані у м. Харкові, а саме ОСОБА_3 - АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - АДРЕСА_2, що територіально не відноситься до Деснянського районного суду м.Києва.

Штучне залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_5, який не порушував цивільного права позивача, не є обставиною, з якою процесуальний закон пов'язує виникнення права позивача на вибір підсудності за місцем знаходження одного із відповідачів.

Зокрема, до ОСОБА_5 позивачем не заявлено жодних позовних вимог.

Щодо направлення справи за підсудністю представник позивача заперечував.

За загальним правилом, визначеним ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Підстави для передачі справ з одного суду до іншого визначено ст. 116 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

За таких обставин дана справа не підсудна Деснянському районному суду м. Києва та її слід передати для розгляду до Московського районного суду м. Харкова за місцем рестрації основного боржника, оскільки позовна заява подається до суду, на території юрисдикції якого відповідачем у встановленому законом порядку зареєстровано місце проживання.

Керуючись ст.ст. 109, 116, 117 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення, апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон