Провадження № 2/752/967/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Новак А.В. при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про зобов'язання звільнити майно з-під арешту та зняття з розшуку,-

встановив?

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про зобов'язання звільнити майно з-під арешту та зняття з розшуку.

Мотивував свої вимоги тим, що ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 20121206-Г від 06 грудня 2012 року є новим кредитором права грошової вимоги до Боржника - ОСОБА_1 за зобов'язаннями які виникли з кредитного договору № KF52115 укладеного між ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_1

Як зазначає позивач, 09 липня 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Процом В.С. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої на майно боржника ОСОБА_1 - автомобіль НОМЕР_1 було накладено арешт при примусовому виконанні виконавчого напису № 1047 виданого 03.05.2011 року про звернення стягнення на транспортний засіб «Міцубісі Лансер», р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 За рахунок реалізації вказаного транспортного засобу задовольнити вимоги ПАТ «Фольксбанк» в сумі 91417.13 гривень.

Як зазначає позивач на даний момент у нього, як кредитора відповідача є доручення від останнього на добровільну реалізацію арештованого транспортного засобу, однак свої вимоги задовольнити не може оскільки Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві накладено обтяження на зазначене майно.

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з легкового автомобіля «Міцубісі Лансер», р.н. НОМЕР_1 та зняти його з розшуку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду лист у якому зазначив про повне визнання позовних вимог. Просив суд ухвалити рішення по справі у його відсутність.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Незважаючи на повне визнання позовних вимог відповідачем, суд відповідно до правил ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в судовому засіданні постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжив розгляд справи.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

09 липня 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Процом В.С. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої на майно боржника ОСОБА_1 - автомобіль НОМЕР_1 було накладено арешт при примусовому виконанні виконавчого напису № 1047 виданого 03.05.2011 року про звернення стягнення на транспортний засіб «Міцубісі Лансер», р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 За рахунок реалізації вказаного транспортного засобу задовольнити вимоги ПАТ «Фольксбанк» в сумі 91417.13 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, відповідно до договору про відступлення права вимоги № 20121206-Г від 06 грудня 2012 року є новим кредитором права грошової вимоги до Боржника - ОСОБА_1 за зобов'язаннями які виникли з кредитного договору № KF52115 укладеного між ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_1

В ході розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено, яке саме право позивача було порушене відповідачем ОСОБА_1

Аналізуючи докази надані сторонами, суд вважає що позивачем не доведено позовні вимоги та обрано невірний спосіб захисту свого права виходячи з наступних міркувань.

Як встановлено судом, право користування і розпорядження автомобілем НОМЕР_1 було обмежено накладенням арешту на такий і заборону його відчуження відповідно до заходів вчинених державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого напису № 1047 виданого 03.05.2011 року про звернення стягнення.

За вищезазначеним виконавчим провадженням по примусовому виконанню виконавчого напису № 1047 виданого 03.05.2011 року про звернення стягнення стягувачем станом на день винесення постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Проц В.С.про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 липня 2012 року був кредитор - ПАТ «Фольксбанк».

Станом на 07 грудня 2012 року до позивача перейшло право вимоги за борговими зобов'язаннями ОСОБА_1 перед ПАТ «Фольксбанк» за кредитним договором № KF52115 укладеного між ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_1

Відповідно позивач не позбавлений права ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису № 1047 виданого 03.05.2011 року про звернення стягнення за правилами ст. 378 ЦПК України.

Обираючи спосіб захисту свого права у формі пред'явлення вимог про зобов'язання звільнити майно з-під арешту та зняття з розшуку, позивачем не надано суду жодного доказу на доведеність таких вимог, оскільки право останнього ОСОБА_1 не порушувалося і як зазначив суд вище такий спосіб захисту обраний позивачем у конкретному випадку є невірним.

Позивачем не зазначено чим саме відповідач порушує та/ або оспорює його право, як власника в розумінні статті 391 Цивільного кодексу України.

Також суд вважає необхідним зазначити, що вимога про зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві звільнити майно з-під арешту та зняття з розшуку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки судовим рішенням не можливо у законний спосіб покласти будь-яке зобов'язання на третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України. Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про зобов'язання звільнити майно з-під арешту та зняття з розшуку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак