Справа № 344/8202/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1828/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_2 -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про стягнення неустойки (штрафу) за порушення договору застави, за апеляційною скаргою представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ПАТ «Банк Золоті Ворота» звернулося до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 із позовом про стягнення неустойки (штрафу) за порушення договору застави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушенням умов договору застави автомобіля, відповідач не здійснив його страхування у період з 03.07.2008 року по 07.10.2010 року, а також з 06.10.2011 року по даний час. Посилаючись на вищенаведене, Банк просив стягнути з відповідача 116150 грн штрафу, передбаченого п.3.7 договору застави.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Банк Золоті Ворота» відмовлено.

На дане рішення суду представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення суду І-інстанції в даній справі постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки в позові ставилась вимога про стягнення неустойки (штрафу), а не стягнення заборгованості за кредитним договором, як зазначено судом у резолютивній частині оскаржуваного рішення. Крім того, апелянт зазначає, що позивач декілька разів направляв відповідачу вимоги про страхування автомобіля, зокрема у 2010 році та востаннє 05.05.2014 року про страхування за період 2014-2015 років і надання для огляду предмета застави, однак відповідачем дана вимога також залишилась без виконання. Тому, апелянт вважає, що строк позовної давності, який становить 1 рік, ним не пропущено. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В засідання апеляційного суду представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» не з'явився з невідомих причин, хоча судове повідомлення вручено у встановленому законом порядку і завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

Представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив. Крім того пояснив, що ОСОБА_2 раніше отримував в АТ "Банк Золоті Ворота" кредит на придбання зазначеної у позовній заяві автомашини. Але у зв'язку із неможливістю сплачувати кредитну заборгованість змушений був у квітні 2007 року цю автомашину повернути банку, про що в матеріалах справи є відповідний акт. В подальшому АТ "Банк Золоті Ворота" фактично відчужив цю автомашину ОСОБА_5, надавши їй для цієї цілі кредит. Після цього вона здійснювала сама страхування автомашини до 2010 року, тобто до часу викрадення транспортного засобу. Представник відповідача зазначає, що вини ОСОБА_2 у недотриманні передбаченого договором застави обов'язку щодо страхування транспортного засобу немає. Тому рішення суду в даній справі вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Золоті Ворота», суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення свого права дізнався ще в 2010 році, а до суду звернувся лише 05.06.2014 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності. Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у зв'язку із порушенням своїх кредитних зобов'язань перед ПАТ "Банк Золоті Ворота" 27 квітня 2007 року передав цьому Банку на відповідальне зберігання придбану за кредитні кошти автомашину "Шкода Супер Классик" (копія акту - а.с.38). Ця автомашина повинна була бути реалізована з метою погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 Однак, 03.07.2007 року ПАТ "Банк Золоті Ворота" надав кредит в сумі 116150 грн на придбання автомашини іншій особі - ОСОБА_5 (копія акту - а.с.14). Тоді згадана автомашина Банком передана у володіння ОСОБА_5, а з ОСОБА_2 в той же день було укладено договір застави зазначеної вище автомашини (копія - а.с.5-6). Згідно п.2.3.4 заставодавець був зобов'язаний на період дії договору на вимогу заставодержателя страхувати за свій рахунок заставну автомашину. За порушення цього обов'язку договором передбачено штраф у розмірі ринкової вартості автомашини - 116150 грн.

Згідно п.3.4 на строк дії згаданого договору застави автомашина залишається у заставодавця. Однак, всупереч названої умови договору Банком автомашина, передана ОСОБА_2 на відповідальне збереження та реалізації, була надана у володіння іншому боржнику - ОСОБА_5, яка отримала кредит в розмірі ринкової вартості цієї автомашини - 116150 грн.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 в подальшому особисто здійснювала страхування названого транспортного засобу 03.07.2007 року, 07.10.2010 року (копії угод страхування - а.с.7-9). З'ясовано, що за період з 03.07.2008 року по 07.10.2010 року та з 06.10.2011року по даний час страхування автомашини не здійснювалось.

Про порушення умови договору щодо страхування транспортного засобу Банку стало відомо ще на початку 2010 року, про що свідчить копія листа-вимоги від 28.01.2010 року (а.с.10). З позовом про стягнення з заставодавця штрафу за невиконання умови договору щодо страхування автомашини за період з 03.07.2008 року по 07.10.2010 року Банк звернувся тільки 05.06.2014 року. Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем пропущено встановлений законом загальний трьохрічний строк позовної давності пред'явлення вимоги про стягнення штрафу за названий вище період часу невиконання відповідачем вимог договору застави.

Встановлено, що згадана вище заставна автомашина на початку липня 2011 року вибула із законного володіння ОСОБА_5 Цей факт підтверджено відповідними листами-повідомленнями та копією постанови від 20.07.2011 року органу внутрішніх справ (а.с.91-94). З наведеного випливає, що вини ОСОБА_2 у невиконанні умов договору страхування автомашини, яка була втрачена, немає.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно статті 593 ЦПК України у зв'язку із втратою предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави, право застави, визначене договором застави від 03.07.2007 року було припинено.

Отже, вимога Банку про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі вартості автомашини за невиконання умови договору щодо страхування предмету застави за період 2011-2014 років судом першої інстанції правильно була визнана необґрунтованою.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко