22-ц/775/101/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Категорія 32 Суддя доповідач Супрун М.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю

суддів Осипчук О.В., Мироненко І.П.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», третя особа: фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2014 року

в с т а н о в и в :

Рішенням Іллічівського районного суду Донецької області від 04 грудня 2014 року вищезазначений позов задоволено частково. З публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (далі: ПАТ «ММК ім. Ілліча») на користь ОСОБА_1 стягнуто у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідач не є винною особою у травмуванні постраждалого, а тому не зобов'язаний відшкодовувати завдану позивачці моральну шкоду. Крім того, зазначив, що суд не врахував те, що відповідачем була відшкодована ОСОБА_1 завдана смертю сина моральна шкода в сумі 50000 грн.

Представник відповідача, Романенко А.В., діючий за довіреністю, в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що син позивачки ОСОБА_3 з 2003 року знаходився з ПАТ «ММК ім. Ілліча» у трудових відносинах (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 на підприємстві відповідача сталася аварія, внаслідок якої ОСОБА_3 отримав важкі опіки та помер на місці події. Вказаний нещасний випадок було пов'язано з виробництвом, про що складено акт № 60/1 по формі Н-1. (а.с, 12, 36-42)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок смерті сина в результаті нещасного випадку на виробництві, матері загиблого - позивачці ОСОБА_1 діями відповідача, який не забезпечив безпечні умови праці, заподіяні моральні страждання, пов'язані із втратою близької людини, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Розглядаючи справу, суд обґрунтовано виходив з того, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України, які передбачають відповідальність за завдану моральну шкоду за умови відсутності між сторонами договірних зобов'язань, тобто так звану деліктну відповідальність.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Роботодавець несе відповідальність за порушення зазначених вимог.

За правилами ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно частини 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

З матеріалів справи вбачається, що під час виконання трудових обов'язків у зв'язку з нещасним випадком на виробництві син позивачки ОСОБА_3 загинув.

Згідно акту № 60/1 від 29 грудня 2012 року, причинами вищезазначеного нещасного випадку є конструктивні недоліки та недостатня надійність балки сталерозливного стенду, незадовільний технічний стан зварних швів металоконструкцій балки сталерозливного стенду (а.с. 36-41).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, недодержання вимог законодавства про охорону праці позивачка втратила свого сина, чим їй була заподіяна моральна шкода, яка призвела до порушення її звичайного способу життя та спонукає до пошуку додаткових зусиль для організації життя і ця шкода повинна бути відшкодована відповідачем.

Також, судом першої інстанції належно обґрунтовано й вмотивовано розмір такого морального відшкодування, з урахування засад розумності, виваженості та справедливості й конкретних обставин справи.

Доводи апелянта про те, що ним вже була відшкодована відповідачці моральна шкода пов'язана зі смертю сина не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ММК ім. Ілліча сплатило ОСОБА_1 матеріальну допомогу в сумі 50000,00 грн, а не моральне відшкодування (а.с.46, 58)

Крім того, викладені в апеляційній скарзі посилання на те, що причинами нещасного випадку, який стався з сином позивачки є недоліки та недостатня надійність балки сталерозливного стенду, спроектованої на ПО Уральський завод важкого машинобудування та незадовільний технічний стан зварних швів металоконструкцій балки сталерозливного стенду, що також виконані на зазначеному підприємстві є необґрунтованими, оскільки у відповідності до вимог закону саме роботодавець несе відповідальність за безпеку машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанцій без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді