Справа № 2-49
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року місцевий Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

при секретарі Гайсан Д.В.

з участю прокурора Сімків Є.В.

представника Припрутської сільради ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом прокурора Новоселицького району в інтересах Припрутської сільської ради Новоселицького району, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про скасування рішення Припрутської сільської ради від 20 січня 2005 року, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 096117 від 01 червня 2005 року, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відновлення межових знаків,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2010 року прокурор Новоселицького району звернувся до суду із позовом в інтересах Припрутської сільської ради Новоселицького району, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про скасування рішення Припрутської сільської ради від 20 січня 2005 року, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 096117 від 01 червня 2005 року, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відновлення межових знаків, посилаючись на те, що в ході проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що по погосподарській книзі сільради за домоволодінням ОСОБА_2 рахується земельна ділянка площею 0,15 га та за домоволодінням ОСОБА_6 рахується земельна ділянка площею 0,70 га. Однак, при виготовленні кадастрових документів на приватизацію останніми вказаних ділянок, встановлено, що при здійсненні відповідачем ОСОБА_4 приватизації своєї земельної ділянки, було допущено захоплення ним частини ділянок третіх осіб, внаслідок чого земельна ділянка ОСОБА_2 зменшилась до 0,1347 га, а ОСОБА_6 до 0,6859 га. Крім цього, рішенням Припрутської сільської ради 24 скликання від 10 грудня 2003 року відповідачу був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки у приватну власність площею 0,56 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства. Однак, рішенням від 20 січня 2005 року сільрада змінила своє попереднє рішення та передала відповідачу у власність земельну ділянку площею 0,6444 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,3944 га для ведення особистого селянського господарства. Також треті особи як суміжні землекористувачі не підписали протокол погодження межи земельної ділянки відповідача. Просив скасувати рішення Припрутської сільської ради від 20 січня 2005 року, скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 096117 від 01 червня 2005 року, повернути самовільно зайняту земельну ділянку та відновити межові знаки.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав позов та просив задовольнити його вимоги.

Представник Припрутської сільради позов підтримав, пояснивши суду, що підставою звернення до прокуратури району стали заяви до сільради третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про спірні земельні правовідносини між ними з приводу суміжної земельної ділянки, яка є проїздом відповідача до центральної дороги та знаходиться між земельними ділянками третіх осіб. Дана спірна ділянка увійшла до 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку та рішенням Припрутської сільради від 20 січня 2005 року була передана у приватну власність відповідачу разом із 0,3944 га для ведення особистого селянського господарства. Вказане стало підставою для виготовлення відповідачем державного акту про право власності на дану землю. Приватизацією відповідачем земельної ділянки, права та інтереси сільради не були порушені, оскільки спірна земельна ділянка не відносилася до земель загального користування або інших земель, приватизація яких була заборонена.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги не підтримала, пояснивши суду, що земельна ділянка, яка перебуває у її користуванні, межує із землею відповідача ОСОБА_4. Оскільки, відповідач не мав виїзду до центральної дороги, за погодженням її та колишнього користувача земельною ділянкою ОСОБА_6 - ОСОБА_7, приблизно 30 років назад, відповідачу з їхніх земель був зроблений проїзд до його домоволодіння. Під час проведення даних робіт, відповідач дещо розширив проїзд. Існуюча тверда межа між відповідачем та нею з ОСОБА_6 була встановлена 30 років назад і з того часу будь-яких спірних конфліктів не було. Приватизацією відповідачем своєї ділянки її права та інтереси не порушені, до сільради із заявою з цього приводу не зверталася.

Представник третьої особи ОСОБА_6 позов підтримав та пояснив суду, що існуюча тверда межа між земельними ділянками ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була встановлена близько 30 років назад. Однак, приватизацію відповідачем своєї ділянки, вважає незаконним. Крім цього, ОСОБА_6 не підписала протокол погодження меж відповідачу. Просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, пояснивши суду, що земельна ділянка, на якій розташовано його домоволодіння в с. Припруття Новоселицького району, межує з ділянками третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_6. В 1981 році ОСОБА_2 та колишній користувач землею ОСОБА_6 ОСОБА_7, з дозволу та участю представників сільради та колишнього колгоспу, провели йому проїзд з центральної дороги до його домоволодіння. Тоді ж, була встановлена тверда межа між даними господарствами та земельні ділянки відокремлені огорожею. В того часу будь-яких спорів щодо земельних ділянок між ними не було. В 2003 році рішенням сільради за його заявою був наданий дозвіл на виготовлення технічною документації на приватизацію ним його земельної ділянки. Оскільки, за даними по господарської книги сільради рахувалося 0,56 га, дана ж площа була зафіксована і у рішенні сільради. При виготовленні технічної документації було встановлено, що він користується 0,6444 га, що і було відображено у кадастрових планах. Рішенням сільради від 20 січня 2005 року земельна ділянка була передана йому у приватну власність і ним виготовлений державний акт на право власності. При приватизації земельної ділянки права та інтереси сусідів не були порушені, жодних претензій до нього в той час не було. В 2010 році третя особа ОСОБА_6 самочинно побудувала на її земельній ділянці житловий будинок з господарськими спорудами, чим були порушені його права та інтереси. У позасудовому порядку вирішити спір не вдалось та він звернувся до суду про примусове знесення самовільно побудованих споруд. Тоді ж ОСОБА_6 звернулась в прокуратуру з приводу визнання недійсним рішень з приватизації ним власної земельної ділянки. Вважає даний позов необґрунтованим, оскільки існуюча межа між сусідами була встановлена більше 30 років назад в умовах добросусідства, при приватизації будь-якого захоплення землі сусідів не здійснив, оскільки була приватизована земля яка більше 30 років знаходиться в його користування. Будь-якого впливу на сільраду при прийнятті рішень про приватизацію у нього не було. Просив відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що в 2003 році він працював директором МПП «Земагропроектсервіс». Відповідачем було заказано даному підприємству виготовлення технічної документації на приватизацію власної земельної ділянки відповідно до рішення сесії Припрутської сільради від 19 грудня 2003 року. Виготовлений підприємством кадастровий план земельної ділянки був погоджений передбаченим чином та наданий в сільраду. Згідно виготовленої технічної документації у погосподарськьій книзі неправильно було вказана площа земельної ділянки, яка була у користуванні позивача. В послідуючому, сесією сільради земельна-кадастрова документація була затверджена та відповідачу виготовлений державний акт на землю. Під час виготовлення земельно-кадастрової документації будь-яких нарікань від сусідів, які бачили та знали про проведену роботу не надійшло, будь-яких порушень не було допущено.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що працює начальником відділу земельних ресурсів Новоселицької райдержадміністрації. Дослідженням документації за фактом приватизації відповідачем власної земельної ділянки та отримання ним державного акту на землю, будь-яких порушень не виявлено. Розбіжності площі земельної ділянки відповідача в рішеннях сільради щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації та її затвердження пояснюється тим, що майже у кожному випадку дані з погосподарських книг сільрад щодо площі земельних ділянок не відповідають їх фактичним даним в натурі. Тому при виготовленні технічної документації відображається реальна площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, а потім дана документація надається для затвердження сесією сільради, яка відповідно може або затвердити документацію або відмовити у цьому.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що у вересні 2010 року на вимогу прокуратури району, вона працюючи спеціалістом відділу держкомзему у Новоселицькому районі провела перевірку, в ході якої представник ОСОБА_6 повідомила їй про захоплення відповідачем ділянки третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Будь-яких інших порушень не було встановлено.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що тверда межа між землями відповідача ОСОБА_4 та третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_2 була встановлена більше 30 років назад та вона не перешкоджає їм у користуванні їхніми земельними ділянками.

Вислухавши сторони, третіх осіб, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову сіл відмовити у звязку із його безпідставністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням 17 сесії 24 скликання Припрутської сільради Новоселицького району від 19 грудня 2003 року ОСОБА_4 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки у приватну власність площею 0,56 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку.

З земельного кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_4 слідує, що він користувався земельною ділянкою площею 0,6444га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,3944 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням 24 сесії 4 скликання Припрутської сільради Новоселицького району від 20 січня 2005 року вказана технічна документація була затверджена та земельна ділянка була передана у приватну власність відповідачу ОСОБА_4. Вказане стало підставою для виготовлення ним державного акту на землю серії ЧВ № 096117 від 01 червня 2005 року.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними посилання прокурора на факт захоплення відповідачем ОСОБА_4 земельних ділянок третіх осіб ОСОБА_14 та ОСОБА_6 при приватизації власної земельної ділянки. Дане посилання прокурора спростовується показами сторін та вищевказаних свідків про те, що існуюча на даний час межа між сторонами була встановлена більше 30 років назад в умовах добросусідства між суміжними землекористувачами. За вказаних обставин, факту захоплення відповідачем частини земельних ділянок третіх осіб судом не встановлено.

Посилання прокурора на те, що рішенням Припрутської сільської ради від 20 січня 2005 року було неправомірно змінено рішення сільради від 19 грудня 2003 року є безпідставними, оскільки спірна земельна ділянка між сторонами по справі внаслідок її приватизації відповідачем не змінила свою площу, оскільки вона охоплюється 0,25 га наданих відповідачу у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка у вказаних рішеннях залишалась незміною, що підтверджується земельним кадастровим планом вказаної ділянки.

Невідповідність розміру земельної ділянки відповідача для ведення особистого селянського господарства в рішеннях сільради щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації та щодо передачі землі у власність, слід вважати як невідповідність даних по погосподарської книги Припрутської сільради фактичним розмірам земельних ділянок, що підтверджується показами свідка ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, а згідно ст. 373 ЦК України право власності на землю набувається та здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки за рішеннями органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст. 126 ЗК України посвідчується державним актом.

З вказаних обставин, суд вважає, що рішення 24 сесії 4 скликання Припрутської сільради Новоселицького району від 20 січня 2005 року було прийнято у межах повноважень сільради, відповідно до порядку, передбаченого ст.ст. 118, 121 ЗК України, та не порушує права та інтереси держави та третіх осіб по справі.

Відповідно до Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26 травня 2004 року передбачено, що проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічної служби, органом містобудування і архітектури та охоронної культурної спадщини. Тому, посилання прокурора на непогодження суміжними землекористувачами акту встановлення, погодження та передачі за зберігання межових знаків земельної ділянки відповідача ОСОБА_4 при виготовленні державного акту на право власності на землю, суд вважає, що не є підставою для його скасування.

Таким чином, суд не вбачає підстав для скасування рішення сільради про передачу землі у приватну власність відповідачу ОСОБА_4 та державного акту на право власності на землю, а також похідних від даних вимог - повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відновлення межових знаків, у звязку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст. 328, 373 ЦПК України, ст.ст. 116, 118, 121, 126 ЗК України, Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26 травня 2004 року, суд керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 208-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову прокурора Новоселицького району в інтересах Припрутської сільської ради Новоселицького району, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про скасування рішення Припрутської сільської ради від 20 січня 2005 року, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 096117 від 01 червня 2005 року, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відновлення межових знаків.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Справа № 2-49

за 2011 рік

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року місцевий Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

при секретарі Гайсан Д.В.

з участю прокурора Сімків Є.В.

представника Припрутської сільради ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом прокурора Новоселицького району в інтересах Припрутської сільської ради Новоселицького району, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про скасування рішення Припрутської сільської ради від 20 січня 2005 року, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 096117 від 01 червня 2005 року, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відновлення межових знаків,

ВСТАНОВИВ:

У звязку із складністю справи та тривалістю в часі для винесення мотивованого рішення, суд вважає за можливе оголосити в судовому засіданні його вступну та резолютивну частини.

Суд керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 208-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову прокурора Новоселицького району в інтересах Припрутської сільської ради Новоселицького району, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про скасування рішення Припрутської сільської ради від 20 січня 2005 року, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 096117 від 01 червня 2005 року, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відновлення межових знаків.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: