АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1537/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Дубас В.А.
Доповідач-Чобіток А.О.
У х в а л а

Іменем України

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,поданої в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві,про визнання права власності на квартиру,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивач пред»явив позов до відповідачів та зазначав,що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Сьомою Київською державною нотаріальною конторою 14.04.2006 року , йому належить на праві спільної часткової власності 15/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель,розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Станом на 2006 рік вказаний житловий будинок згідно з технічним паспортом складався з трьох квартир,загальною площею 86,7 кв. м,житловою площею 62,6 кв. м і був збудований та прийнятий в експлуатацію у 1953 році.

Земельна ділянка розміром 0,599 га, на якій розташований будинок, була надана в безстрокове користування в 1949 році його діду ОСОБА_7 під забудову житлового будинку.

Рішенням Київської міської ради №185-1/1395 від 15.04.2004 року «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» було вирішено передати ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 у спільну часткову приватну власність вказану земельну ділянку, однак правовстановлюючий документ на земельну ділянку не оформлено.

Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №1217 від 01.11.2006 року позивачу було надано дозвіл на добудову та реконструкцію частини вказаного будинку і за згодою інших співвласників він вказані роботи виконав і з 2007 року будинок використовується для проживання його сім»ї.

Посилаючись на вказані обставини та на технічний паспорт від 20.11.2013 року,складений ФОП ОСОБА_12, відповідно до якого істотні відхилення від проекту відсутні та житловий будинок зараз складається з двох квартир № 1 та № 2 ,позивач просив визнати за ним право власності на реконструйовану ним квартиру № 1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким позов задовольнити.

Зазначає, що суд прийшов до невірного висновку щодо відсутності у позивача права користування земельною ділянкою,оскільки це право виникає з моменту державної реєстрації і тому немає підстав застосовувати ч.5 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_8, виданого Сьомою Київською державною нотаріальною конторою 14.04.2006 року , ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності 15/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 0,599 га, яка була надана в безстрокове користування в 1949 році діду позивача ОСОБА_7 під забудову житлового будинку.

Станом на 2006 рік вказаний житловий будинок згідно з технічним паспортом складався з трьох квартир, загальною площею 86,7 кв. м,житловою площею 62,6 кв. м і був збудований та прийнятий в експлуатацію у 1953 році.

Згідно з довідкою характеристикою, виданою 07.04.2006 року, співвласниками вказаного будинку були : ОСОБА_8 - 15/100 часток, ОСОБА_9 - 43/400 та 13/100 часток, ОСОБА_10 - 43/400, ОСОБА_11 - 43/400, ОСОБА_10 7/50 та 15/100 часток, ОСОБА_4 - 43/400 часток .

Рішенням Київської міської ради №185-1/1395 від 15.04.2004 року «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» було вирішено передати ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 у спільну часткову приватну власність земельну ділянку розміром 0,599 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2

Пунктом 2.2. вказаного розпорядження, зобов»язано власників звернутися до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) стосовно складання державних актів на право приватної власності на землю.

Пунктом 2.3. вищевказаного розпорядження роз»яснено, що у разі необхідності проведення реконструкції чи нового будівництва необхідно одержати АПЗ в Головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та дозвіл на виконання будівельних робіт в управлінні держархбудконтролю.

Станом на даний час державні акти на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 не оформлено.

Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1217 від 01.11.2006 року ОСОБА_3 надано дозвіл на добудову та реконструкцію частини житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 та зобов»язано останнього оформити дозвіл на проведення будівельних робіт в Управлінні Держархбудконтролю м. Києва та отримати в Головному управлінні контролю за благоустроєм міста ордер на виконання робіт.

Зазначені документи позивачем оформлено та отримано не було.

Згідно з технічним паспортом на одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва, станом на 20.11.2013 року, на земельній ділянці самовільно збудовано : житлову прибудову літ. «А1-І» - 65,1 кв.м ( 2007 року), житлову надбудову літ. «А2-ІІ» - 139,9 кв.м. (2007 року), гараж літ. «Ж» - 30,8 кв.м. (2008 року) і житловий будинок зараз складається з двох квартир № 1 та № 2 .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що останній є власником земельної ділянки , на якій ним здійснено самовільне будівництво, як не надано доказів і про те, що будівництво здійснювалось за наявності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, не надано доказів і того, що самочинно збудовані споруди відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. При цьому судом враховано, що згідно з нормами Земельного Кодексу України, тільки власники земельної ділянки, землекористувачі , особи, які набули права на користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки, мають право зводити на ній будівлі, споруди, садові та дачні будинки, гаражі.

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Дійсно, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання на цю нерухомість права власності може бути задоволено судом на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, а будівництво відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам .

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Будь-яких доказів того, що після отримання свідоцтва про право на спадщину у розмірі 15/100 часток будинку АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва, він звертався за оформленням права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку , ОСОБА_3 не надав та на наявність таких не вказав.

Позивачем не надано доказів і того, що зведене ним будівництво відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що право власності на земельну ділянку розміром 0,599 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , особами якій вона надана відповідно до рішення Київської міської ради №185-1/1395 від 15.04.2004 року у приватну власність, у встановленому законом порядку не оформлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,поданої в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -