РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/17041/15-ц

Провадження № 2/638/6705/15

09.11.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Шептуха В.М.

з участю судового розпорядника Зміївської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом звільнення його від обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом звільнення його від обтяження. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №2011/10064/2012 від 26.11.2012 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто матеріальну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 25 118, 63 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.; судові витрати в розмірі 262 грн. На підставі виконавчих листів №2011/10064/12, виданих 18.01.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова, постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Колесникова Р. В. від 29.01.2013 року було відкрито зведене виконавче провадження №36329187, про стягнення з позивача зазначених сум. Для забезпечення примусового виконання вказаного рішення суду, в інтересах стягувача ОСОБА_4, 14.03.2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Колесникова Р. В. накладено арешт на нерухоме майно боржника, об'єкт обтяження: все майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1, в межах суми стягнення боргу 26 380, 63 грн. Зазначене обтяження зареєстроване в Державному реєстрі нерухомого майна 25.03.2013 року за НОМЕР_1 (спеціальний розділ). У зв'язку з відсутністю майна, на яке могло бути звернено стягнення, на підставі пункту 2 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Колесникова Р.В. від 24.12.2013 року стягувачу ОСОБА_4 повернено вказаний виконавчий лист. Пунктом 3 цієї постанови визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено для виконання в строк до 24.12.2014 року Станом на дату подання позову виконавче провадження по стягненню з нього вказаної суми відшкодування відсутнє (не поновлено), оскільки, стягувач ОСОБА_4 не скористався своїм правом і не пред'явив до виконавчої служби виконавчий лист у встановлений державним виконавцем і законом річний термін, що унеможливлює здійснення будь-яких дій щодо примусового виконання рішення суду. Але, незважаючи на відсутність на цей час виконавчого провадження по примусовому стягненню з позивача суми, а значить і підстав зберігання вказаного обтяження, державний виконавець до цього часу його не зняв. Наявність вказаного обтяження перешкоджає здійсненню правомочностей власника та перешкоджає державній реєстрації вказаної квартири. Просить суд позов задовольнити, звільнити від обтяження його майно: тип обтяження - арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження - все майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1, яке зареєстроване в Державному реєстрі нерухомого майна 25.03.2013 року за НОМЕР_1 (спеціальний розділ) на підставі постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Колесникова Р.В. №36329187 від 14.03.2013 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, наголосив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Дзержинський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції- в судове засідання не з'явився, надав до суду відзив на позовну заяву, просить розглянути справу без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Суд, дослідивши доводи позивача, відзив відповідача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджує договір купівлі-продажу від 04.07.2006 року та витяг з Державного реєстру правочинів (а. с. 11-12).

Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №2011/10064/2012 від 26.11.2012 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто матеріальну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 25 118, 63 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.; судові витрати в розмірі 262 грн. (а.с. 3).

На підставі виконавчих листів №2011/10064/12, виданих 18.01.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова, постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Колесникова Р. В. від 29.01.2013 року було відкрито зведене виконавче провадження №36329187, про стягнення з позивача зазначених сум (а.с. 4-6).

Для забезпечення примусового виконання вказаного рішення суду, в інтересах стягувача ОСОБА_4, 14.03.2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Колесникова Р. В. накладено арешт на нерухоме майно боржника, об'єкт обтяження: все майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1, в межах суми стягнення боргу 26 380, 63 грн. Зазначене обтяження зареєстроване в Державному реєстрі нерухомого майна 25.03.2013 року за НОМЕР_1 (спеціальний розділ), (а. с. 34).

Вказані обставини підтверджуються Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно НОМЕР_2 від 01.07.2015 року (а. с. 8)

У зв'язку з відсутністю майна, на яке могло бути звернено стягнення, на підставі пункту 2 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Колесникова Р.В. від 24.12.2013 року стягувачу ОСОБА_4 повернено вказаний виконавчий лист. Пунктом 3 цієї постанови визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено для виконання в строк до 24.12.2014 року (а. с. 36).

Відповідно до повідомлення Дзержинського Відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12.10.2015 року №13952/05-35, на цей час виконавче провадження по стягненню з позивача вказаних сум відшкодування відсутнє (не поновлено), оскільки стягувач ОСОБА_4 не скористався своїм правом і не пред'явив до виконавчої служби виконавчий лист у встановлений державним виконавцем і законом, відповідно пункту 2 частини 1 статті 22 закону, річний термін, що унеможливлює здійснення будь-яких дій щодо примусового виконання рішення суду (а.с.22-23).

За інформацією довідки коменданта гуртожитку за вказаною адресою місця проживання стягувача, ОСОБА_4 з 11.06.2013 року не проживає (а. с. 10). Про своє нове місце проживання виконавчу службу не повідомив.

Таким чином, за відсутності виконавчого провадження та сплину строку на повторне пред'явлення виконавчих листів до примусовго виконання, обтяження майна позивача, яке призначено для його забезпечення, збереглося. Стягувач не повідомив виконавчу службу про своє нове місце проживання, що додатково свідчить про втрату ним бажання скористатись своїми правами на примусове виконання рішення.

Чинним законодавством встановлені строки, впродовж яких особа може вчиняти передбачені процесуальні дії для захисту своїх прав, і з якими пов'язані заходи забезпечення примусового виконання рішення у вигляді обтяження на майно боржника.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого листа за відповідною заявою стягувача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», термін пред'явлення виконавчого листа до примусового виконання становить 1 рік.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року,приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 року (із змінами) "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом звільнення його від обтяження підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом звільнення його від обтяження - задовольнити.

Звільнити від обтяження майно ОСОБА_2: тип обтяження - арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження - все майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1, яке зареєстроване в Державному реєстрі нерухомого майна 25.03.2013 року за НОМЕР_1 (спеціальний розділ) на підставі постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Колесникова Р.В. №36329187 від 14.03.2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: