Справа № 134/2181/14-ц Провадження № 22-ц/772/1571/2015Головуючий в суді першої інстанції Глушкова В. Ф.
Категорія 27Доповідач Медяний В. М.
У Х В А Л А

Апеляційного суду Вінницької області

від "14" травня 2015 р.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: судді Медяного В.М.,

Суддів : Ковальчука О.В., Жданкіна В.В.,

при секретарі : Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про визнання договору іпотеки припиненим,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про визнання договору іпотеки припиненим.

Посилається на те, між ВАТ СКБ "Дністер" та ФОП ОСОБА_4 02.08.2007 року було укладено договір № 11 про відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якого остання взяла на себе кредитні зобов'язання з кінцевою датою погашення 01.08.2008 року.

В забезпечення кредитних зобов'язань, ОСОБА_2, як майновим поручителем ФОП ОСОБА_4 було передано банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: 38/100 (тридцять вісім сотих часток) комплексу будівель та споруд (приміщення 3-12, 33, 34, 42-65 адміністративно - побутового будинку з прохідною А, а, загальною площею 662,6 кв. м), що є його особистою власністю і знаходиться по АДРЕСА_1

23.08.2014 року ОСОБА_2 отримав заяву-повідомлення від приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Верповської О.В. про укладення договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року між ВАТ СКБ "Дністер" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", відповідно до якого ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" приймає право вимоги до боржника, а тому виступає кредитором відносно ФОП ОСОБА_4 та іпотекодержателем відносно предмета іпотеки.

Вважає, що оскільки кінцева дата повернення кредиту 01.08.2008 року і з цього часу протягом трьох років банк не вимагав погашення заборгованості, та не звертався до суду про стягнення її в судовому порядку, то основне зобов'язання за кредитним договором є припиненим. Відповідно до Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, відповідно є припиненим і договір іпотеки.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.119-120).

В апеляційній скарзі позивач у справі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції від 08 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с.124-126).

Скаржник позивач у справі ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, тому дана справа згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянута у його відсутність, оскільки його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник відповідача у справі ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" до суду апеляційної інстанції також не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, тому дана справа згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянута у його відсутність, оскільки його неявка не перешкоджає розглядові справи. Крім цього, від представника надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу з проханням розглянути справу без його участі.

Третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Верповська О.В. до суду апеляційної інстанції також не з'явилася, хоча повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, тому дана справа згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянута у її відсутність, оскільки її неявка не перешкоджає розглядові справи. Крім цього, від неї надійшли письмові пояснення у справі з проханням розглядати справу у її відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що відповідно до договору кредиту №11 про відкриття кредитної лінії, укладеного 02.08.2007 року між ВАТ СКБ "Дністер" та ФОП ОСОБА_4, банк відкрив позичальнику кредитну лінію в розмірі 100 000 гривень, а ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання повернути кредит до 01.08.2008 року.

Відповідно до п. 4.1 договору кредиту № 11 від 02.08.2007 року, 07.08.2007 року був укладений договір іпотеки між ВАТ "Селянський комерційний банк "Дністер" та ОСОБА_2 Згідно п.2 договору іпотеки в забезпечення належного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_2, як іпотекодавець, передав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: 38/100 часток комплексу будівель та споруд адміністративного будинку, розташованого в АДРЕСА_1

Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року, укладеного між ВАТ "Селянський комерційний банк "Дністер" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та гарантія" (новий кредитор), первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги грошових коштів до боржника, а новий кредитор приймає право вимоги до боржника, належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між ВАТ "Селянський комерційний банк "Дністер" та боржником, а також відповідно до договору про забезпечення.

Відповідно до додатку № 2 до договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року визначений перелік боржників та контрактів, відносно яких виникло право вимоги та право вимоги за яким відступаються до нового кредитора - ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та гарантія". Згідно додатку № 2 також відбулося відступлення права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 11 від 02.08.2007 року і відповідно відповідач по справі набув право кредитора відносно ПП ОСОБА_4 (ФОП ОСОБА_4.). На дату укладання договору купівлі-продажу права вимоги від 07.03.2014 року № 114 сума заборгованості ОСОБА_4 (ФОП ОСОБА_4.) за договором про відкриття кредитної лінії № 11 від 02.08.2007 року становить 158 871 гривня 94 коп.

У зв'язку із продажем права-вимоги, 13.03.2014 року між ВАТ "Селянський комерційний банк "Дністер" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та гарантія" (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення права вимоги від 13.03.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1886, за яким ВАТ "Селянський комерційний банк "Дністер" відступив ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та гарантія" права за договорами іпотеки, зазначеними в додатку № 1 до укладеного договору. Згідно додатку до договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами під № 7 зазначений кредитний договір № 11, де боржник приватний підприємець ОСОБА_4, іпотечний договір від 07.08.2007 року, де іпотекодавець ОСОБА_2 і предмет іпотеки: нерухоме майно 38/100 (тридцять вісім сотих часток) комплексу будівель та споруд (приміщення 3-12, 33, 34, 42-65 адміністративно - побутового будинку з прохідною А, а, загальною площею 662,6 кв. м), що є його особистою власністю і знаходиться по АДРЕСА_1

Таким чином, суд першої інстанції враховуючи вимоги ст.598, 599 ЦПК України, ЗУ «Про іпотеку» прийшов до висновку, що позивачем не наведено визначених законодавством підстав для припинення укладеного ним з банком договору іпотеки, а тому його вимоги про визнання припиненим зобов'язань за іпотечним договором є необґрунтованими.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що твердження позивача, що сплив позовної давності є однією з підстав припинення основного зобов'язання та іпотеки спростовуються ст. 256 ЦК України, згідно якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Не знайшло також свого підтвердження твердження позивача, що заборгованості по основному договору ФОП ОСОБА_4 (ФОП ОСОБА_4.) відсутня і відповідно умови кредитного договору виконанні, так як згідно Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року за ПП ОСОБА_4 рахується заборгованість 158 871 грн. 94 коп., також у позовній заяві позивач сам зазначав, що за період з 02.08.2008 року банк не вимагав погашення заборгованості та не звертався до суду про стягнення її в судовому порядку.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об'єктивний склад, права та обов'язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а основні доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до додатку № 2 до Договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги, та право вимоги за якими відступаються до Нового Кредитора - ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія», в тому числі відбулося відступлення права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 11 від 02.08.2007 р. та за яким ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_4

Встановлено та підтверджується доказами у справі, що на дату укладення договору купівлі-продажу права вимоги від 07.03.2014 року №114 сума заборгованості ПП ОСОБА_4 перед новим кредитором ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» за договором про відкриття кредитної лінії №11 від 02.08.2007 року становить 158 871,94 грн. Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» виступає Кредитором відносно Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (надалі - Боржник) за договором то кредитної лінії № 11 від 02.08.2007 р. (з наступними змінами та доповненнями), укладеним між боржником та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», на підставі договору купівлі-продажу права вимоги №114 від 07.03.2014 року та іпотекодержателем відносно нерухомого майна, а саме: 38/100 комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке виступило в якості забезпечення належного виконання умов Кредитного договору на підставі укладеного між ВАТ «Селянський комерційний банк Дністер» та ОСОБА_2 договору іпотеки від 07 серпня 2007 року, права по якому відступлені ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» відповідно до Договору купівлі-продажу права вимоги №114 від 07.03.2014 року.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не доведено факту відсутності (погашення) заборгованості за кредитним договором №11 від 02.08.2015 року, а тому умови кредитного договору є невиконаними.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями апелянта відносно того, що основне зобов'язання за кредитним договором є припиненим в силу пропуску строку позовної давності, який не підлягає відновленню, оскільки дане твердження не узгоджується з приписами Глави 50 ЦК України «Припинення зобов'язання».

Так, відповідно до ч. 1 статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення(втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що жодною статтею Глави 50 ЦК України «Припинення зобов'язання» не передбачена така підстава для припинення зобов'язання як пропуск строку позовної давності для звернення із позовними вимогами, що випливають із цього зобов'язання.

Також колегія суддів не погоджується з твердженнями апелянта що оскільки згідно ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, а тому основне зобов'язання за кредитним договором є припиненим в силу пропуску строку позовної давності, який не підлягає відновленню, тому він вважає, що відповідно є припиненим і іпотечний договір.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) повинна вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, падати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_2 не спростовується того факту, що зобов'язання, яке виникло на підставі укладеного договору про відкриття кредитної лінії № 11 від 02.08.2007 року, є не виконаним з боку позичальника - ПП ОСОБА_4., а отже фактично на теперішній час існує заборгованість ІІП ОСОБА_4 перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за договором про відкриття кредитної лінії № 11 від 02.08.2007 року, яка становить 158871,94 грн.

Таким чином, твердження апелянта щодо припинення зобов'язання зі сплати заборгованості ПП ОСОБА_4 на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за договором про відкриття кредитної лінії № 11 від 02.08.2007 р. в сумі 158871,94 грн. є хибним та таким, що зроблено при довільному тлумаченні норм діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, жодної із обставин, що є відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» умовами для припинення іпотеки, в даному випадку не настало, а тому вимога щодо визнання припиненим договору іпотеки від 07.08.2007 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 4193, є незаконною, та такою, що не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який було укладено для забезпечення виконання кредитного договору боржником. А тому рішення суду ухвалено судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що посилання скаржника на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом застосування норм матеріального та процесуального права є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону та матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не є обґрунтованими підставами для скасування ухваленого судом рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : підпис. В.М. Медяний

Судді : підписи. О.В. Ковальчук

В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя : В.М. Медяний