Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Мінасов В.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№331/3550/15-ц
03 листопада 2015 року Справа № 22ц/778/5432/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про повернення грошової суми, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" (далі-Банк) про повернення безпідставно сплаченої грошової суми, посилаючись на те, що за кредитним договором від 07.09.2007 року, укладеним між ним та Банком, виникла заборгованість, яка за рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26.09.2013 року була стягнута у розмірі 19098,02 доларів США. 30.09.2013 року зазначене рішення суду він виконав й перерахував відповідачу згадану суму. Втім, 11.10.2013 року Банк повідомив його, що станом на 11.10.2013 року, за умовами договору, є несплачені проценти у розмірі 1618,59 доларів США, які 08.08.2014 року він сплатив відповідачу. Зважаючи на те, що ухваленим судовим рішенням зобов'язання за кредитним договором припинилися, правових підстав для вимоги Банку про сплату штрафних санкцій не було, а тому просив стягнути на його користь 1618,59 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.08.2015 року позов відхилено.

В апеляційній скарзі заявник, заявив, про скасування ухваленого рішення, оскільки на його думку суд неправильно визначив обставини справи й невірно застосував норми матеріального права щодо вимог про стягнення грошових коштів.

Заслухавши представника Фонду, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що за рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26.09.2013 року з позивача на користь Банку були стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 19 098,02 доларів США. При цьому розмір відсотків був нарахований станом на 09.11.2012 року (а.с.13,15).

На виконання згаданого рішення суду 30.09.2013 року боржник сплатив відповідачу зазначену суму (а.с.28).

11 жовтня 2013 року Банк повідомив позивача про наявність несплачених процентів в період з 09.11.2012 року по 30.09.2013 року (день погашення заборгованості), яка становить 1618,59 доларів США (а.с.22).

На виконання зазначеної вимоги 08.08.2014 року заявник перерахував на рахунок банківської установи відповідача 1618,59 доларів США (а.с.28).

За умовами п.4.1 кредитного договору розрахунок процентів за кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом, починаючи з дня їх надання Позичальнику.

У п.4.2 договору йдеться, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються Банком щомісяця, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредиту Позичальником за договором, але не пізніше терміну указаного у п.1.1 Договору.

У своєму зверненні до суду, позивач обстоював свою позицію тим, що ухваленими рішеннями судів його зобов'язання за кредитним договором припинилися, а отже вимога про сплату спірної суми є протиправною, а гроші підлягають поверненню.

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством.

За ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.525,526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою є штраф, пеня (аст.549 ЦК).

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пеня сплачується за весь період часу, протягом якого кредитне зобов'язання не було виконане.

Договором передбачено нарахування процентів до повного погашення кредиту та погашення заборгованості за пенею (п.3.8,4.1,4.2 Договору) (а.с.9).

Виходячи із системного аналізу ст.525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання несплачених своєчасно процентів, передбачених умовами договору та ЦК України.

Окрім того, за змістом ст.1212 ЦК набуття однією із сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

З цього слідує, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.08.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: