Справа № 357/9347/14 Головуючий у І інстанції Дмитренко А.М.
Провадження № 22-ц/780/96/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова
Категорія 42 15.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 1, про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона та відповідачка ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, при цьому їй належить 1/4 частина квартири, яку вона набула у власність після смерті батька в 2003 році. Зазначила, що після оформлення спадщини вона в цій квартирі не проживала, з 2006 року в спірній квартирі проживає відповідачка, якій належить на праві власності 3/4 частини квартири, з якою вони тривалий час намагаються вирішити питання щодо спірної квартири в судовому порядку.

Далі позивачка уточнюючи позов, посилаючись на те, що вона не має від квартири ключів, не може потрапити до житлового приміщення, тобто, порушуються її права користування і розпорядження своїм майном, просила суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні нею частиною спірної квартири, яка їй належить шляхом зобов'язання відповідачки не чинити їй перешкод у користуванні квартирою, вселення її в квартиру, зобов'язання відповідачки надати їй ключі від вхідних дверей квартири та стягнути з відповідачки моральну шкоду, яку оцінила у 5000 грн. та судові витрати по справі.

Відповідачка позов не визнала посилаючись на те, що позивачка після оформлення спадщини спірною квартирою не користувалася, в цій квартирі проживає вона з чоловіком і дитиною, а також її мати, з 2010 року між нею та позивачкою існує спір щодо користування квартирою, вона пропонувала позивачці грошову компенсацію за її частку у праві власності, але згоди вони не дійшли, вважає що проживати в цій квартирі всі разом вони не зможуть, крім того зазначила, що при вселенні позивачки у квартиру будуть порушуватися її права, як співвласника 3/4 частин квартири.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди позивачці ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні її власністю, частиною квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,2 кв.м., яка складається з 2-х ізольованих жилих кімнат, відповідачку ОСОБА_1 зобов'язано не чинити перешкод позивачці у користуванні цією квартирою.

Позивачку ОСОБА_2 вселено в спірну квартиру та зобов'язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей до цієї квартири.

В частині позову щодо стягнення моральної шкоди суд відмовив.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що рішення прийняте при однобічному з'ясуванні обставин справи, оскільки не взято до уваги, що саме вона постійно сплачувала комунальні послуги, також суд не взяв до уваги жодних заявлених доказів та не врахував її пояснень, повністю не дослідив матеріали справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивачка є власником 1/4 частини спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 6-589 від 05.02.2003 року, а відповідачка є власником 3/4 частин цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину № 5-2890 від 08.09.2006 року (а.с.12-13).

Також встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані відповідачка з 26.12.2006 року, її малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 14.04.2010 року та проживають чоловік відповідачки і її мати, які в спірній квартирі не зареєстровані (а.с.9,10,26,53).

Позивачка з 06.08.2014 року також зареєстрована у спірній квартирі, проте не проживає оскільки не має ключів від вхідних дверей до квартири і відповідачка заперечує щодо проживання позивачки в спірній квартирі.

Відповідно до копії технічного паспорта МБТІ, квартира складається з двох ізольованих жилих кімнат площею 15,70 кв.м і 17,20 кв.м, кухня -5,5 кв.м, ванна кімната -2,0 кв.м, туалет -0,9 кв.м, коридор -6,0 кв.м, балкон -0,9 кв.м, загальна площа квартири - 48,2 кв.м, жила площа -32,90 кв.м. (а.с.16,17).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, судом встановлено і це не заперечується сторонами, що відповідачка ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні її власністю, оскільки відповідачка не допускає позивачку до житлового приміщення, ключів від квартири не дає.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що поведінка відповідачки створює перешкоди у здійсненні позивачкою права на користування спірною квартирою, ? частина якої є її власністю.

Отже, вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю, вселення в спірну квартиру та зобов'язано ОСОБА_1 надати їй ключі від вхідних дверей до цієї квартири обґрунтовані і рішення суду в цій частині є правильним.

Що стосується відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, в цій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи та дослідив надані докази, виніс законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Посилання апелянта, що суд не взяв до уваги того, що саме вона постійно сплачувала комунальні послуги за квартиру та що квартирі проживають її чоловік та мати, не заслуговують на увагу, оскільки не мають правового значення для вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :