АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8670/15 Справа № 205/4901/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання укладеного з нею договору довічного утримання (догляду) від 10.02.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого у реєстрі за №4-94, повернення їй квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коробова, 14/62, виключення з реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей від 10.02.2015року щодо реєстрації договору довічного утримання (догляду) від 10.02.2015року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого у реєстрі за №4-94, посилаючись на систематичне невиконання відповідачкою умов цього договору по її утриманню та догляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2015 року спірний договір довічного утримання розірвано, повернуто ОСОБА_3 право власності на квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коробова, 14/62та вирішено питання про розподіл судових витрат по справі, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

За п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Як встановлено судом, 10.02.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за №4-94, згідно з п. 1.2 якого відчужувач (ОСОБА_3П.) передає у власність, а набувач (ОСОБА_2І.) отримує у власність на умовах цього договору квартиру АДРЕСА_1 та зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням і доглядом довічно, після чого у цей же день право власності на вказану квартиру на підставі цього договору було зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33417056 від 10.02.2015року.

Відповідно до п. 2.2 договору утримання (догляд) відчужувача з боку набувача повинно відбуватися у розмірі 1000 грн. на місяць у вигляді забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі; надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири - один раз на тиждень, прання та прасування білизни - один раз на 10 днів), виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки); забезпечення надання відчужувачеві медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін.), придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів; організації щоденного триразового калорійного харчування відчужувача (сніданок, обід, вечеря), при цьому вартість продуктів визначається, виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання, і може підтверджуватися довідками торгівельних організацій чи адміністрації ринку, чеками, замовленнями з відміткою про оплату та дату (час) виконання замовлення, яка завіряється штампом (печаткою) і підписом уповноваженої особи суб'єкта господарювання та іншими документами.

Оскільки відповідачка в порушення вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України не надала відповідних необхідних доказів належного утримання позивачки з наданням їй матеріального забезпечення відповідно до умов договору довічного утримання та виходячи з того, що у лютому 2015 року на виконання цього договору відповідачка передала позивачці 7 000 грн. та 4000 грн. в рахунок оплати комунальних послуг за період з червня 2013 року по січень 2015 року при тому, що договором передбачено регулярне надання відчужувачу побутових послуг, які сторони оцінили у 1000 грн. на місяць, а тому щомісячна виплата позивачці 1000 грн. на підтвердження належного виконання набувачем зобовязань за договором не може бути взято до уваги, оскільки зміст договору довічного утримання (догляду) відповідно до ст. 744 ЦК України полягає не тільки у наданні відчужувачу грошового утримання, але і відповідного догляду, якщо це передбачено умовами договору; з часу укладення договору по моменту розгляду даної справи у суді (тобто за 6 місяців) відповідачка відвідала відчужувача за місцем її проживання лише близько 5 разів та ще близько 5 разів вони зустрічались у закладах громадського харчування, під час таких візитів роботи та послуги, передбачені п. 2.2 договору довічного утримання, зокрема, лагодження одягу та взуття, вологе прибирання квартири, прання та прасування білизни, відповідачка не надавала, проте виконувала в цей час інші прохання позивача, при цьому зустрічі з позивачкою відбувались лише за її ініціативи, а з власної ініціативи з пропозиціями щодо надання обумовлених п. 2.2 договору довічного утримання послуг відповідачка не зверталась, суд дійшов правильного висновку про неналежне виконання набувачем своїх обов'язків за спірним договором довічного утримання і обґрунтовано розірвав цей договір з поверненням сторін у первісний стан на підставі ст. 755 ЦК України.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про належне виконання нею умов спірного договору довічного утримання, відсутність законних підстав для його розірвання та про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи та фактично зводяться до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

А доводи щодо незаконності рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог в апеляційній скарзі не наведені і рішення суду в цій частині позивачкою не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: