Справа №461/3729/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченко В.Є,

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

позивача- ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що він володіє на праві приватної власності нежитловим будинком на АДРЕСА_2 загальною власністю 110,2 кв.м. 30 квітня 2014 року Галицьким районним судом м.Львова було винесено рішення, яким зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні приміщеннями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та забезпечити доступ до зазначених приміщень шляхом надання ключів від вхідних дверей. Відповідно до листа ОСОБА_4 від 19.07.2012 року остання не бажала допустити його в належні йому приміщення, а також заключити з ним договори оренди на вказані приміщення. Таким чиномЮ відповідач в своєму лист,і фактично незважаючи на рішення суду, чинила перешкоди у користуванні належними йому на праві приватної власності нежитловими приміщеннями. Вказує на те, що він займався підприємницькою діяльністю з метою отримання доходів як засобів для існування. Оскільки відповідачка чинила перешкоди йому у користуванні належному йому на праві приватної власності нежитловим приміщенням по АДРЕСА_2, він фактично втратив засоби для існування та доступ до свого майна в якому він здійснював підприємницьку діяльність. Просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надали аналогічні пояснення викладенні у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що з 2007 року між позивачем та відповідачем є спір про використання приміщення. Воно придбано у шлюбі, а також не введене у експлуатацію. Договір про оренду не міг бути укладеним без згоди власниці, тобто без відповідачки. Позов ґрунтується на припущеннях. Просить в позові відмовити.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами чинного законодавства передбачається, що відповідальність за завдану шкоду може наставати за наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вини.

Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто за змістом цієї норми упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушеним. Доведення цього факту покладається на позивача.

Важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна поведінка чи бездіяльність іншої сторони є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої сторони, - наслідком такої протиправної поведінки чи бездіяльності.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач повинен довести, але не довів, що з вини відповідачки він не отримав прибуток, на який мав розраховувати.

Вищезазначене приміщення є спільною сумісною власністю сторін. Відповідно до ст.ст. 63, 65, 68 СК України розпорядження цим майном, в тому числі після розірвання шлюбу, повинно здійснюватись виключно за взаємною згодою. Крім того, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2012 року визнано за ОСОБА_4 право власності на ? ідеальну частину нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 та ? ідеальну частину будівельних матеріалів, які були використані в ході реконструкції цього приміщення та за ОСОБА_3 визнано право власності на ? ідеальну частину нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 тва ? ідеальну частину будівельних матеріалів, які були використані в ході реконструкції цього приміщення.

Позивач не мав реальної можливості передати приміщення в оренду за наявності спору між ним та відповідачкою щодо користування цим приміщенням та за відсутності згоди відповідачки на передачу майна в найм. Тому він не міг розраховувати на отримання прибутку від оренди цього приміщення без згоди відповідачки.

З цих підстав позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.22,1166 ЦК України, ст.60,208,212,213,214 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті по цій справі ухвалою Галицького районного суду Львова від 03.04.2015 р., щодо накладення арешту на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

.

Суддя: Радченко В.Є.