Справа № 521/5883/15-ц
Номер провадження 2-п/521/191/15
У Х В А Л А

21 серпня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Лічмана Л.Г.

при секретарі Тимофієнко Н.М.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів з поточного банківського рахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2015 р. позовні вимоги позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів з поточного банківського рахунку задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу у розмірі 12 000, 00 (дванадцять тисяч) євро та суму нарахованих процентів за договором-заявою № 328823/118785/1-15 від 15 січня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік».

Повний текст вказаного заочного рішення відповідачем було отримано 04.06.2015 р.

22.06.2015 р. до суду, поштою у встановлений 10 денний строк, надійшла заява представника відповідача про перегляд вказаного заочного рішення, у якому вона посилалась на те, що її неявка повязана з участю в іншому процесі та зазначене рішення було отримано банком 04.06.2015 р. Крім того, представник заявника посилався на ту обставину, що при прийнятті заяви судом порушено правила підсудності та наголошено на не врахуванні офіційного курсу НБУ, а саме гривневого еквіваленту в національній валюті під час задоволення позовних вимог.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 вказану заяву було прийнято до провадження та призначено дату її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши пояснення позивача, яка просила відмовити у задоволенні заяви, та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме заяви про перегляд заочного рішення, наданої представником відповідача, підставою для його скасування є те, що відповідачем у справі позивач зазначив відділення № 13 філії «Одеське РУ» АТ «Фінанси та Кредит» в звязку з чим судом порушено правила територіальної підсудності.

З таким твердженням представника відповідача погодитись не можна, оскільки протокольною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2015 р. відповідача відділення № 13 філії «Одеське РУ» АТ «Фінанси та Кредит» змінено на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Крім того, вищевказану позовну заяву ОСОБА_2 було подано до суду відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а згідно з ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З відмітки у паспорті ОСОБА_2 про її реєстрацію вбачається, що вона зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Малиновського району м. Одеси, а отже підсудна Малиновському районному суду м. Одеси. Позивач подала заяву саме за місцем своєї реєстрації, що виключає порушення судом правил територіальної підсудності.

Крім того, представник відповідача вказує, що у резолютивній частині рішення суд вказав суму заборгованості 12 000 євро, однак не врахував курс валют НБУ, а саме гривневий еквівалент в іноземній валюті, таким чином судом при постановленні рішення мало бути враховано гривневий еквівалент іноземної валюти, мала бути визначена сума за офіційним курсом відповідної валюти на день винесення рішення, а не тільки розмір боргу в євро, чого не було зроблено, тим самим порушено ст. 533 ЦК України.

Однак таке посилання представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» також не є вірним.

Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_3 держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

ОСОБА_3 законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 р. № 15-93 (далі Декрет).

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-ІІІ (далі ОСОБА_3) кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93).

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України предметом договору вкладу є грошова сума, що надійшла, вони внесені вкладником або для нього, і банк зобовязаний виплачувати таку суму та проценти до неї.

Тому застосування ч. 1 ст. 192 ЦК України щодо гривні як законного платіжного засобу і відповідно необхідності стягнення грошового вкладу в іноземній валюті тільки у гривні є сумнівним, тому що грошовий вклад в іноземній валюті в даному випадку не є засобом платежу, в розумінні ч. 1 ст. 192 ЦК України.

Договором між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит не передбачено повернення коштів у гривневому еквіваленті.

З огляду на те, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК) в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 121, 228-229 ЦПК України, -

С У Д

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів з поточного банківського рахунку, - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з моменту проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

С У Д Д Я: