Справа № 349/2294/13-ц
Провадження № 22-ц/779/9/2015
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретарів: Турів О.М., Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Букачівська селищна рада Рогатинського району Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду від 27 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

09 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке знаходиться на земельній ділянці, що належить йому на праві користування.

Зазначав, що протягом тривалого часу його сусідка ОСОБА_3 чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зокрема, вона перенесла існуючу між їхніми будинковолодіннями огорожу на декілька метрів у сторону його земельної ділянки.

Посилаючись на те, що він неодноразово звертався до ОСОБА_3 з вимогою не чинити перешкод в користуванні його земельною ділянкою, однак на його звернення відповідач не реагувала, просив усунути перешкоди в здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом знесення самовільно встановленої ОСОБА_3 суміжної між їхніми будинковолодіннями огорожі та зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 19 березня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Букачівську селищну раду Рогатинського району Івано-Франківської області.

Рішенням Рогатинського районного суду від 27 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду матеріалам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що сторони користуються приблизно однаковими за розмірами земельними ділянками, оскільки такий не відповідає наявним в матеріалах справи письмовим доказам. Зокрема, з копії карти с. Букачівська Слобода 1957 року видно, що ширина земельної ділянки ОСОБА_4 - діда ОСОБА_3 є значно вужчою ніж ширина земельної ділянки ОСОБА_2

Крім того, на карті села межа земельної ділянки між позивачем та відповідачем векторно направлена від початку до кінця, тобто межа при наділенні земельними ділянками позивача і відповідача та нанесенні їх на карту не мала жодних поворотів і кутів. Проте, як видно із схеми обміру суміжних земельних ділянок, виготовленої ПП «Західний контент», межа земельної ділянки між позивачем і відповідачем містить поворот в сторону земельної ділянки позивача.

Зазначає, що ОСОБА_3 зруйнувала старий паркан та встановлені комісією межові знаки - бетонні стовпи. Встановлення нового паркану відповідач здійснила з грубим порушенням колись існуючої межі, так як починаючи від кута будинку, паркан проходить по належній йому в користуванні земельній ділянці. Проте, причини руйнування відповідачем бетонних стовпів, які слугували межовими знаками, суд не встановив.

З наявних в матеріалах справи фотознімків чітко видно, що встановлена ОСОБА_3 та існуюча на даний час огорожа проходить посередині поперечного зрізу дерев, що раніше були посаджені ОСОБА_2 на своїй земельній ділянці.

Також, суд не врахував, що площі земельних ділянок, котрі знаходяться в користуванні громадян при наявності земельних спорів не можуть визначатися довідками органів місцевого самоврядування, а на підставі даних, що містяться в погосподарських книгах. Згідно облікових даних погосподарських книг Букачівської селищної ради площа земельної ділянки ОСОБА_4 становить 0,28 га, проте, суд залишив за увагою клопотання позивача про витребування копій вказаних книг для огляду.

Просив скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з наведених вище мотивів.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Представник Букачівської селищної ради в судове засідання не з'явився, направив суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що доказів самовільного зайняття частини земельної ділянки відповідачем не здобуто, оскільки сторони користуються однаковими за розмірами земельними ділянками, огорожа між суміжними господарствами проходить посередині криниці та колишніх бетонних стовпах, які зміненні на металічні, тобто по колишній старій огорожі.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до ст. ст. 152, 153 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06 червня 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 06 червня 2007 року.

Вказане будинковолодіння знаходиться на присадибній земельній ділянці, переданій в користування позивачу.

Сусіднім землекористувачем ОСОБА_2 є ОСОБА_3, якій належить на праві приватної власності домоволодіння по АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 18 січня 2010 року.

Згідно правовстановлюючих документів та пояснень сторін вбачається, що як у позивача, так і у відповідача в спільній власності перебуває криниця, яка знаходиться на межі їх господарств і якою сторони користуються.

Пред'являючи позов, ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_3 у 2011 році знесла огорожу між їхніми земельними ділянками та захопила частину території його земельної ділянки шляхом перенесення існуючої огорожі на декілька метрів в сторону його земельної ділянки.

Встановлено, що 23 вересня 2011 року земельною комісією проведено заміри земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в с. Букачівська Слобода, згідно яких межі земельних ділянок фактично відповідають карті с. Букачівська Слобода за 1987 рік, площі земельних ділянок біля господарств відповідають розмірам земельної книжки.

Згідно акту земельної комісії від 12 грудня 2011 року, затвердженого рішенням Букачівської селищної ради від 28 грудня 2011 року, проведено повторні заміри земельних ділянок позивача та відповідача. Комісією встановлено, що межі земельних ділянок фактично відповідають карті с. Букачівська Слобода за 1987 рік, площі земельних ділянок біля господарств відповідають розмірам земельної книжки. Встановлено також, що границя проходить посередині колодязя і по трьох бетонних стовпах, які встановлені комісією раніше між господарствами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Поясненнями сторін встановлено, що спір щодо межі між присадибними ділянками існує протягом багатьох років.

Зокрема, згідно акту комісії від 07 червня 1996 року вбачається, що комісією було здійснено проміри присадибних ділянок в натурі і встановлено, що межі присадибних ділянок не порушені і відповідають картографічному матеріалу 1991 року. Площі рівновеликі по 0,30 га кожна. Криниця, якою сусіди користуються з 1957 року, розміщена посередині границі і комісія вирішила межі площі земельних ділянок залишити без змін.

Відповідно до схеми обміру суміжних земельних ділянок, складеної ПП «Західний Континент», площа земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_3 становить 0,3101 га, площа земельної ділянки ОСОБА_2 - 0,3158 га.

Відповідно до ст. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу (ст. 147 ЦПК України).

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №0011/08/2015 від 30 серпня 2015 року вбачається, що в наслідок встановлення нової огорожі ОСОБА_3 самовільне захоплення земельної ділянки є наявним та складає 0,17 м, що становить 2,1 кв.м.

Згідно проведеного експертом уточнення до експертизи вбачається, що ширина захопленої земельної ділянки згідно промірів в кінці огорожі становить 0,45 см, а загальна площа захоплення земельної ділянки становить 5,0 кв.м.

До такого висновку експерт дійшов застосовуючи метод накладання меж згідно викопіювання з карти Державної комісії ради міністрів СРСР (номенклатура 1286-Г) 1952 року, та фактично існуючих на даний момент меж встановлених геодезичною зйомкою ТОВ «Гектар-ІФ» та встановив, що між існуючою межею та межею яка проходила між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують розбіжності, зокрема, починаючи з точки «А» додаток №1а, спостерігається відхилення існуючої межі від межі нанесеної на викопіювання з карти Державної комісії ради міністрів СРСР (номенклатура 1286-Г) в бік земельної ділянки ОСОБА_2 до кінця огорожі, що відмежовує будинковолодіння ОСОБА_2 від вул. ОСОБА_8.

Таким чином, висновок експерта містить суперечності щодо розмірів захопленої земельної ділянки.

Крім того, за уточненим висновком експерта межа повинна проходи не по центру криниці, а таким чином, що криниця повністю залишається на земельній ділянці ОСОБА_2

В той же час апеляційним судом встановлено, що межовим знаком, який розмежовує господарства сторін від вул. ОСОБА_8 є цементований стовп, по середині якого знаходиться криниця, зазначений межовий знак не порушено.

А тому, оцінюючи зазначений висновок експерта, колегія суддів приходить до висновку, що такий висновок експерта протирічить іншим обставинам справи та доказам, згідно яких межа має проходити посередині криниці.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Апелянт посилаючись на зміщення існуючої межі між господарствами, натомість не представила суду жодного належного доказу про те, що нова огорожа, яка встановлена відповідачем не проходить по середині криниці та колишніх бетонних стовпах, які слугували раніше межовими знаками.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи також на увагу не заслуговують, оскільки висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 27 травня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський