Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/1530/15-ц
Провадження № 2/644/1032/15
14 травня 2015 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Горчакової О.І.,
секретаря судових засідань - Купченко Р.В.,
позивач ОСОБА_2 - не з'явилась, представника позивача - ОСОБА_3;
представник відповідача Харківської міської ради - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради «Про визнання права власності на квартиру»,-
До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради «Про визнання права власності на квартиру» (а.с. 2-15).
Позивач прохає визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначає, що у квартирі АДРЕСА_1 Позивач проживала разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_5 Дана квартира була ними приватизована та ВАТ «Хаківській тракторний завод» видав свідоцтво про право власності на квартиру від 30.05.1995 року за реєстраційним номером 1880. Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 набула право власності в порядку спадкуванням за законом. У вказаній квартирі Позивач зареєстрована та проживає постійно. Балансоутримувачем будинку є територіальна громада м. Харкова. Далі зазначає, що вона народилась у 1926 році, втратила правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру.
Позивач у судове засідання не з'явилась. Представник позивача ОСОБА_3, у судовому засіданні надав пояснення про те, що 17.04.1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_2 передає ОСОБА_6 ізольовану двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, в свою чергу, ОСОБА_6 зобов'язується довічно утримувати громадянку ОСОБА_2, прохав скасувати договір довічного утримання. На запитання суду пояснив, що він розуміє, що висловлена у судовому засіданні вимога не зазначена у позові, але позов складав адвокат. Зрозумів про невідповідність вимог тільки при розгляді справи судом.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин (а.с 36, 37, 46,47).
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом установлено:
30 травня 1995 органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківській тракторний завод» було видано свідоцтво про право власності на житло розташоване за адресою: АДРЕСА_1, громадянці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.5).
Право власності на ? частину ізольованої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від ОСОБА_7 перейшло до ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.1999 року, виданого 4-ю Харківською державною нотаріальною конторою № 2-1426.
Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 09.07.1954 року у квартирі № АДРЕСА_1. Особовий рахунок на квартиру відкритий на ім'я ОСОБА_2 (а.с.11).
Установлено, що 17.04.1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, був укладений договір довічного утримання відповідно до якого, ОСОБА_2 передає ОСОБА_6 ізольовану двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_6 зобов'язується довічно утримувати громадянку ОСОБА_2 Як вбачається із відповіді з Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 померла у січні 2014 року (а.с.32,34,35).
Суд вислухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши письмові докази, - вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячі з наступного: до суду було надано ксерокопію Договіру довічного утримання укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6; представник позивача повідомив суд що ОСОБА_8 померла. Позивач прохає визнати право власності на ізольовану двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Згідно з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно - власником квартири є ОСОБА_2; згідно витягу з Державного реєстру іпотек, відомості відносно передання квартири АДРЕСА_1 - відсутні; згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 накладено обтяження, підставою обтяження є договір довічного утримання № 2-1991. Вказані факти є безумовною перешкодою у задоволенні позову.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.
Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 150, 156, 163 ЖК України, ст. 3, 386, 405 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Харківської міської ради «Про визнання права власності на квартиру» - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення короткого рішення право на оскарження наступає із дня отримання повного рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.І. Горчакова