Справа № 2/243/318/2015
Єд. унік. № 243/7617/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2015 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання № 2 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Слов'янської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 з уточненим позовом ( а.с.14) до ОСОБА_5, Слов'янської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3. померла ОСОБА_6, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті вона у спадок залишила житловий будинок із земельною ділянкою за вказаною вище адресою, у Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за заявами дітей ОСОБА_1, ОСОБА_5 - про прийняття спадщини, чоловіка ОСОБА_7 про відмову від спадщини.

06.11.2013р. позивач ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про те, що померла ОСОБА_6, її мати, постійно проживала з позивачем та її чоловіком ОСОБА_8 однією сім'єю, вела спільне господарство, мала спільні витрати та за кошти позивачів зробили прибудову до житлового будинку, фактично збільшили площу будинку з 16,5 кв.м до 78,9 кв.м, зробили замощення двору, огорожу. З дня народження до теперішнього часу проживала разом з матір'ю, вела з нею спільне господарство, не приховувала факт знаходження майна у спільному з чоловіком володінні, володіє майном безперервно з 1996 року по теперішній час. Відповідач ОСОБА_5 до теперішнього часу не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після проведення АТО в м. Слов'янську будинок АДРЕСА_1 був пошкоджений, позивачі за власні кошти провели ремонт, відповідач участі в ремонті будинку не приймала.

Просить суд визнати за набувальною давністю за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, їх представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили позов задовольнити, навели доводи, тотожні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснили, що після одруження у 1984 році стали проживати з батьками ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1, з 1987 року почали цей будинок будувати, усі наявні у них кошти витрачали на будівництво. В 1991 році будинок був фактично збудований та збільшена його площа. Весь час до смерті ОСОБА_6 у 2009 році будинок та земельна ділянка були на праві власності оформлені за спадкодавцем, на себе вони не переоформлювали, оскільки питання поділу будинку не стояло, сестра ОСОБА_5 участі в будівництві та утриманні будинку, догляду за батьками - не приймала. Після смерті матері у 2009 році ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, свідоцтво досі не отримала, оскільки не має достатніх коштів для його оформлення.

Представник відповідача ОСОБА_4 прохав у задоволенні позову відмовити у зв'язку з відсутністю підстав. Пояснив, що позивачами не надано суду доказів - хто є власником спірного будинку та земельної ділянки, на даний час оформлюється спадщина позивачкою та відповідачем у нотаріальній конторі. ОСОБА_5 також подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, бажає її оформити та проживати в будинку. ОСОБА_5 у нотаріуса отримала постанову про відмову у видачі її свідоцтва про право на спадщину і має намір у майбутньому звернутися до суду з позовом про визнання права власності на належну її частку. Строк набувальної давності мав би обраховуватися після смерті спадкодавця з 2009 року лише за наявності згоди співвласника ОСОБА_5

Відповідач Словянська міська рада надала заяву з проханням розглядати справу справи у відсутності їх представника, просить винести рішення на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів.

Суд, відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами, та у межах заявлених вимог.

Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог позивачами надані наступні докази:

· копії вимог та квитанцій про придбання будівельних матеріалів (цегла,ліс, послуги за виготовлення віконних блоків, транспортні послуги) у 1989 році ОСОБА_10, ОСОБА_11 ( а. с. 18-19);

· акт приймання-передачі товару від 18.09.2014р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_2, згідно якого останній оплатив вартість 2х металопластикових вікон вартістю 4200 грн. (а. с. 13);

· рішення Слов'янського міськрайоннного суду Донецької області від 25.02.2013р. по справі № 2/243/14/2013 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Слов'янської міської ради про визнання права власності, яким у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 20-23).

В даному випадку суд не приймає до уваги як доказ надане позивачами рішення

Слов'янського міськрайонного суду від 25.02.2013р., оскільки у наданому суду рішенні відсутні відомості щодо набранням рішенням суду законної сили, клопотання про залучення до матеріалів справи оригіналу рішення по даній справі суду не надходило в установленому законом порядку, а тому обставини, встановлені цим рішенням суду, не приймаються до уваги згідно приписів ст. 61 ЦПК України.

Надані ж суду копії квитанцій за 1989 рік судом до уваги не приймаються, оскільки з цих квитанцій не вбачається, що саме позивачі купували ці будівельні матеріали і ці докази не є належними, оскільки не відносяться до предмету доказування в рамках позовних вимог про визнання права власності за набувальною давністю, а свідчать про придбання будівельних матеріалів іншими особами, ніж сторонами по справі. Факт придбання у вересні 2014 року двох вікон позивачем свідчить про те, що ним проводилися ремонтні роботи з заміни вікон.

З пояснень свідка ОСОБА_13 вбачається, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, є сусідкою позивачів. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 більше 20 років живуть у будинку № 25 з батьками ОСОБА_1 до їх смерті. Вони займалися доглядом за батьками та будували будинок, усі наявні у них кошти вкладали у будівництво. ОСОБА_5 участі у будівництві не приймала, її вона бачила за весь час два рази, коли вона приїжджала на відпочинок та відвідати батьків.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що є сімейним лікарем та знає з 1980 року родину ОСОБА_1. В будинку жили батьки ОСОБА_1 з ОСОБА_1 та її родиною. Мати та батько ОСОБА_1 були інвалідами, потребували догляду, який здійснювали ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Будинок також будували ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

З пояснень свідка ОСОБА_16 вбачається, що він є дядьком ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_5 Будинок АДРЕСА_1 належав матері ОСОБА_1, він був маленький та ОСОБА_1 з ОСОБА_2 будували новий. Він також з батьками ОСОБА_2 допомагав у будівництві. ОСОБА_5 участі в цьому не брала.

З пояснень сторін, свідків та наданих суду доказів вбачається та не заперечується сторонами в судовому засіданні, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно з 1984 року проживали у спірному будинку разом з батьками позивача ОСОБА_1 як члени сім'ї, власником спірного будинку та земельної ділянки, зі слів сторін та свідків, була спадкодавець ОСОБА_6

З наданих представником відповідача до початку розгляду судом справи документів з Першої Слов'янської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_6 Першою Слов'янською ДНК заведена спадкова справа № 225/2009, у склад спадкового майна входить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою, спадкоємцями за законом є діти ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які в установлений законом строк подали заяви до державної нотаріальної контори. Постановою нотаріуса від 11.06.2012р. ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а. с. 44-46).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З матеріалів справи, доводів сторін вбачається, що позивачем ОСОБА_1 подано заяву до Першої Слов'янської ДНК про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_6, на даний час нею свідоцтво про спадщину не отримано через брак коштів.

Здійснення права спадкування врегульовано главами 84-88 ЦК України, законом встановлений певний нотаріальний порядок оформлення спадкових прав. При розгляді даного позову про визнання права власності судом не встановлено фактів та обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Сторонами суду не надано доказів того, що нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, клопотань від учасників процесу про витребування таких доказів не надходило.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України).

Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Основні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Позивачами та їх представником в установленому законом порядку до початку розгляду судом справи не було надано правовстановлюючих документів, які б свідчили про реєстрацію спірного жилого будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 за будь-якою особою на праві власності. З пояснень позивачів в судовому засіданні вбачається, що ними було зроблено перебудування та фактично нове будівництво спірного будинку, внаслідок чого жила площа збільшилася з 16,5 кв.м до78,9 кв.м. Доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно приписів ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майном через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності ( ч. 3 ст. 344 ЦК). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду ( ч.4 ст. 344 ЦК).

Відповідно до п. 11 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ.

Набувальна давність не застосовується до об'єктів, виключених із цивільного обороту (ст. 178 ЦК), або до таких об'єктів, щодо яких не може бути встановлене право власності як абсолютне речове право (майнові права, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація тощо).

Оскільки суду не надано доказів, що спірне майно належить на праві власності іншій/певній особі, це майно не виключено з цивільного обороту як самочинне будівництво, на даний час триває нотаріальне оформлення спадкових прав на спірне майно з боку позивача ОСОБА_1, то суду не надано достатніх та належних доказів того, що позивачі набули в установленому законом порядку право власності кожний на ? частку жилого будинку та земельну ділянку АДРЕСА_1 за набувальною давністю, а тому підстави, передбачені законом, для задоволення позовних вимог відсутні, надані позивачем письмові докази та пояснення свідків цих висновків не спростовують, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачу ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, позивач ОСОБА_2 як ліквідатор аварії на ЧАЕС 2 категорії звільнений від сплати судового збору, то судовий збір слід стягнути з ОСОБА_1

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 11, 62, 63, 64, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Слов'янської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір 243 грн. 60 коп. на р/р 0075, отримувач Слов'янське УК/Слов'янськ/ 22030001, , банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області, код банку (МФО) 834016, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі в 10-денний термін з моменту проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення складене та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 22 січня 2015 року.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв