АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/820/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача - Надольської А.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

4 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначило, що 7 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 014/08-11/8728. За умовами зазначеного договору, банк надав останній кредит у сумі 26400 доларів США на строк до 4 грудня 2011 року включно, зі сплатою за користування кредитом 12,5% річних.

Згідно з п. 6.1. кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язалась заборгованість за кредитом (позичкову заборгованість, що включає проценти за кредит та основну заборгованість) погашати відповідно до Графіка погашення кредитної заборгованості щомісяця у формі ануїтетного платежу, починаючи з першого місяця користування кредитом.

Строк дії кредитного договору закінчився 4 грудня 2011 року. ОСОБА_4 припинила виконувати свої грошові зобов'язання.

Станом на 10 вересня 2014 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 9472 долари 89 центів США, з яких: заборгованість за відсотками - 4186 доларів 01 цент США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 54216 грн. 34 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 1962 долари 65 центів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 25419 грн. 84 коп.; пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 3324 долари 23 центи США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 43054 грн. 74 коп.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Мазурок О.В. Провадження № 22-ц/792/820/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія №№ 19, 27

А тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-11/8728 від 7 грудня 2011 року, що складається із заборгованості за відсотками - 4186 доларів 01 цент США та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 2127 доларів 19 центів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 34370 грн. 75 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 264 ЦК України, відмовляючи у задоволені позову, за заявою представника відповідачки застосував строк позовної давності. Так, судом не враховано, що 27 лютого 2012 року ОСОБА_4 здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором, а отже, перебіг позовної давності перервався і почався заново.

Не погоджується із висновком суду про те, що сплата заборгованості 27 лютого 2012 року здійснена на погашення минулої заборгованості, яка існувала станом на 2 грудня 2011 року. Суд не врахував, що станом на 27 лютого 2012 року термін дії кредитного договору закінчився, а тому, у ОСОБА_4 виник обов'язок погасити усю заборгованість за кредитом, а не лише черговий платіж. Вважає, що здійснивши часткове погашення заборгованості після закінчення строку дії кредитного договору, відповідачка визнала свою заборгованість перед банком.

Представник відповідачки ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому вказав, що останній платіж по погашенню відсотків ОСОБА_4 повинна була сплатити 18.04.2011 року. Отже, строк позовної давності за цими платежами сплинув 18.04.2014 року. Що стосується сплати 27.02.2012 року ОСОБА_4 249 доларів 06 центів США, то ця оплата повністю погасила один прострочений платіж за відсотками за 18.05.2009 року та частково ще один платіж за 18.06.2009 року. А тому, рішення суду першої інстанції про відмову у позові з підстав пропуску строку позовної давності вважає законним.

У судовому засіданні представник позивача Надольська А.В. підтримала апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на її необґрунтованість.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 7 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 014/08-11/8728 (а.с. 7-9).

За умовами зазначеного договору, банк надав останній кредит у сумі 26400 доларів США на строк до 4 грудня 2011 року включно, зі сплатою за користування кредитом 12,5% річних.

Згідно з п. 6.1. кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язалась заборгованість за кредитом (позичкову заборгованість, що включає проценти за кредит та основну заборгованість) погашати відповідно до Графіка погашення кредитної заборгованості щомісяця у формі ануїтетного платежу, починаючи з першого місяця користування кредитом.

Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору (графіку повернення кредиту та сплати відсотків) останні платежі мали б бути здійснені 2 грудня 2011 року.

Отже, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 6.1), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 2 грудня 2011 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 15 квітня 2011 року повністю погасила як прострочену, так і поточну заборгованість по тілу кредиту у розмірі 16892 доларів 43 центів США, що вбачається з даних розрахунку заборгованості за кредитним договором, який просила представник позивача врахувати при вирішенні спору (а.с. 31, 32).

Що стосується відсотків, то відповідачка порушила свої зобов'язання щодо їх сплати, тобто припинила виплати з погашення процентів за користування кредитом, 17 січня 2009 року, при цьому, останнє планове погашення відсотків повинно було відбутись 17 травня 2011 року у розмірі 109 доларів 91 цент США. Банк звернувся до суду 4 грудня 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У даній справі встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (п. 6.1.) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення процентів повинно було здійснюватись кожного 17, 18, або 19 числа місяця відповідно, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як зазначено вище, відповідачка припинила виплати з погашення процентів за користування кредитом 17 січня 2009 року.

Отже, саме з цього часу почався перебіг позовної давності, який співпав з моментом виникнення у банку права на позов, тобто можливістю реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Банк звернувся до суду 4 грудня 2014 року та просив стягнути заборгованість за відсотками, яка виникла, починаючи з 17 січня 2009 року і по 17 травня 2011 року (останнє планове погашення) включно.

За таких умов та за наявності заяви про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для захисту своїх інтересів та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову останнього.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4, сплативши 27 лютого 2012 року 249 доларів 06 центів США на погашення заборгованості за процентами, після спливу строку виконання кредитного договору, перервала строк позовної давності щодо всієї заборгованості, не ґрунтуються на матеріалах справи та законі.

Так, відповідно до заяви на переказ готівки від 27 лютого 2012 року, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_4, дійсно, сплатила 249 доларів 06 центів США на рахунок позивача в якості погашення процентів за кредитом.

Однак, даний платіж не може свідчити про визнання нею всього боргу за відсотками та переривання позовної давності для кожного з щомісячних платежів, починаючи з 17 січня 2009 року, оскільки початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починався з моменту порушення строку саме його погашення, а не всієї заборгованості разом.

За таких умов, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова