АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/748/15 Головуючий 1 -ї
Справа №641/8099/14 - ц інстанції: Боговський Д.Є.
Категорія: "відшкодування збитків" Доповідач: Бурлака І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» січня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Харківська міська рада звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області за замовленням відповідача нежитлові приміщення першого поверху №№ 2-7, 8а, 10-12, 16, 58-60, 60а, 61а, 62, 62а реконструйовані під розміщення житлових квартир по АДРЕСА_1 прийнято до експлуатації. Проте, в порушення вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який опубліковано 12.03.2012 року та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року за № 804 ОСОБА_2 не уклав з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до прийняття вищевказаних нежитлових приміщень в експлуатацію. Про необхідність виконання вимог закону ОСОБА_2 неодноразово повідомляли листами, однак свого обов'язку він не виконав, грошові кошти до бюджету не перерахував. Відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість реконструкції вказаних нежитлових приміщень під розміщення житлових становить 1624673, 70 грн.; розмір пайової участі склав 71485, 64 грн., що становить 4% від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва. Просила стягнути з відповідача на користь Харківської міської ради 71485, 64 грн. та судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року позов залишено без задоволення.

Не погодилася з судовим рішенням Харківська міська рада та подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду - скасувати, задовольнити позов та стягнути судові витрати. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального і процесуального права. Вказала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу - відхилити, рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що права Харківської міської ради не порушено.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі - продажу від 21.05.2013 року ОСОБА_2 є власником вбудованих нежитлових приміщень, які розташовані на першому поверсі чотириповерхового будинку літ. «А-4» №№ 2-7, 8а, 10-12, 16, 58-60, 60а, 61а, 62, 62а по АДРЕСА_1. Із Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 08.10.2013 року вбачається, що вказані нежитлові приміщення реконструйовані під розміщення 11 житлових квартир загальною площею 299, 7 кв. м., житловою площею 135,7 кв. м.

Визначення поняття замовника будівництва надано у ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року із змінами та доповненнями, де вказано, що замовник - це фізична або юридичні особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Визначення поняття замовника будівництва також міститься в пункті 1.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року із змінами, внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319, яким встановлено, що замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснювати будівництво або змінити об'єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об'єкта будівництва. За змістом, вказаних норм матеріального права, обов'язковою умовою для виникнення у сторін правовідносин щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, є наявність у замовника будівництва у власності чи користуванні земельної ділянки.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності чи права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В частинах 1 та 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності чи користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Доказів, які б свідчили, що відповідач, придбавши у приватну власність нежитлові приміщення першого поверху чотириповерхового будинку літ. «А-4» №№ 2-7, 8а, 10-12, 16, 58-60, 60а, 61а, 62, 62а по АДРЕСА_1, набув право власності чи користування на земельну ділянку, яка розташована під зазначеним вище житловим будинком, до суду не надано.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив той факт, що відповідач не є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований зазначений вище багатоквартирний житловий будинок.

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року із змінами та доповненнями будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року із змінами та доповненнями.

Реконструкція - перебудова об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо) (Згідно з ДБН А.2.2-3-2012).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109 затверджено Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються. Пунктом 25 Переліку визначено, що під час реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, містобудівні умови та обмеження не надаються. Вищезгаданими нормами законодавець чітко поділяє осіб, які зобов'язані прийняти участь у розвитку інфраструктури даної місцевості шляхом укладення договору пайового внеску та подальшого перерахування коштів до місцевих бюджетів, та осіб, на яких таке зобов'язання не поширюється. У таких випадках (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації об'єкта по зовнішнім контурам фундаменту, для яких містобудівні умови та обмеження не надаються), у органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо можливості самостійно чи в судовому порядку залучити замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста. В інших випадках у Харківської міської ради (коли фізична особа має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, вона подає виконавчому органові міської ради заяву про намір такої забудови, та має обов'язок одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва, що надаються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури Харківської міської ради) наявні можливості та повноваження до залучення замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що відповідач у справі, здійснивши реконструкцію зазначених вище нежитлових приміщень, які знаходяться в багатоквартирному житловому будинку, не є замовником будівництва в розумінні ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року із змінами та доповненнями, пункту 1.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року із змінами, внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319, а тому не є суб'єктом правовідносин щодо пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, тому і не повинен відшкодовувати позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 71485,64 грн.

Перевіряючи законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії