Головуючий суду 1 інстанції - Кудрявцева І.В.
Доповідач - Соловеей Р.С.
Справа № 431/2311/15-ц
Провадження № 22ц/782/510/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Соловей Р.С.

суддів Борисова Є.А., Малієнко Н.В.

за участю секретаря Ткаченко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року позивач Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (далі - КС «Імперіал ЛТД») звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №268 від 06.03.2010 р. (далі - Кредитний договір) в розмірі 12 109,58 грн. та судовий збір - 243,60 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованість за Кредитним договором в сумі 10 791,82 грн. та судовий збір - 243,60 грн. У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 11 009,58 грн. з ОСОБА_4 та в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по відсотках за період з 17.01.2014 р. по 25.05.2015 р. в розмірі 217,76 грн. - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з висновками, що не відповідають фактичним обставинам, позивач подав апеляційну скаргу. Просить це рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по відсотках за період з 17.01.2014 . по 25.05.2015 р. в сумі 217,76 грн. та в частині відмови у стягненні з ОСОБА_4 заборгованості за Кредитним договором в розмірі 11 009,58 грн. скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Відповідачами рішення не оскаржено.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, подали до суду заяви, якими обидві просять справу розглядати за їх відсутністю, оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення (а. с. 72, 74). Представник апелянта у судове засідання не з'явився, але був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи при оголошенні перерви у судовому засіданні (а. с. 85).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. За приписами частини третьої цієї статті апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не цілком відповідає вказаним вимогам, не всі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

За результатами розгляду справи у суді першої інстанції правильно встановлено та не оспорюються сторонами такі фактичні обставини.

За умовами Кредитного договору ОСОБА_3 отримала від КС «Імперіал ЛТД» кредит в сумі 6 100 грн., зобов'язавшись протягом 24 місяців (до 06.03.2012 р.) повернути його та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 3.7 Кредитного договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення за рішенням Кредитного комітету цей кредит може визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Відповідно до п. 3.8 цього договору протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140% річних від суми залишку кредиту. Відповідно до п. 9.2 цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами власних обов'язків за цим договором (а. с. 4 - 5).

Згідно з договором поруки №268/1 від 06.03.2010 р. (далі - Договір поруки) ОСОБА_5 зобов'язалась відповідати солідарно у повному обсязі з ОСОБА_3 за своєчасне та повне виконання останньою зобов'язань за Кредитним договором, а також за додатковими угодами до нього, що укладені або можуть бути укладені в майбутньому (п. 1.1). Відповідно до п. 3.2 Договору поруки солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані у повному обсязі. Пунктом 4.1 Договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за Кредитним договором. Згідно з п. 4.2 порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 Договору поруки, не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 5.4 передбачено збільшення строків позовної давності до трьох років для всіх грошових зобов'язань поручителя, у тому числі щодо поверення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород, штрафів, пені тощо. Відповідно до п. 4.5 не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання (а. с. 6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_4, суд першої інстанції вважав вимоги до неї необґрунтованими. Виходив суд в цій частині з того, що позивачем не надано доказів звернення раніше з вимогами до відповідача-поручителя про стягнення суми основного зобов'язання у розмірі 4 900 грн. та відсотків за період з 17.01.2014 р. по 25.05.2015 р.; звернувся він до відповідача ОСОБА_4 з вказаними позовними вимогами, за висновками суду, лише через 3 роки 2 місяці 22 дні від дня настання виконання основного зобов'язання, який настав 06.03.2012 р. згідно з графіком платежів, тобто після припинення договору поруки у відповідності з частиною 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення поруки щодо частини основного зобов'язання за Кредитним договором (тіла кредиту) в сумі 4 900 грн. з таких підстав.

За змістом частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Отже, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Такий правовий висновок щодо застосування вказаних норм прававикладено Верховним Судом України у постанові від 23.05.2012 р. №6-33цс12.

Крім того, у постанові від 19.09.2014 р. у справі №6-53цс14 Верховний Суд України виклав правовий висновок щодо такого. Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦПК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема, й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України,має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що умови п. п. 3.2 та 4.1 Договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про встановлення ними строку припинення поруки в розумінні ст. 251 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Крім того, виходячи з викладеного вище, в даному випадку вимогу до поручителя щодо стягнення основного зобов'язання в сумі 4 900 грн. позивач мав право пред'явити протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у відповідності до п. п. 4.2 та 5.4 Договору поруки), тобто з 06.03.2012 р., оскільки чергові платежі основного зобов'язання не сплачувались.

Колегією суддів у судовому засіданні були оглянуті цивільні справи Старобільського районного суду №2-2004/2010, №2-1300/2011, №2/1230/829/2012, №2/431/148/2013, №2/431/740/2013, №2/431/859/2013, №2/431/118/2014, №2/431/234/2014 за позовами КС «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

При цьому з матеріалів справи №2/431/148/2013 встановлено, що позов у ній було пред'явлено про стягнення заборгованості в сумі 3 112,16 грн., яка складалась з частини основної суми кредиту 1 100 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 2 012,16 грн., і заочним рішенням Старобільського районного суду від 15.02.2013 р. вказані позовні вимоги було задоволено позов: стягнено вказану суму солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішеннями Старобільського районного суду у інших вказаних вище справах розглядались позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» про стягнення з відповідачів лише відсотків за користування кредитом.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про припинення поруки, оскільки вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за Кредитним договором в частині стягнення решти заборгованості основної суми кредиту, за мінусом стягнених 1 100 грн., в межах строку дії поруки позивачем пред'явлено не було.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо того, що до розгляду даної цивільної справи він неодноразово звертався до суду з позовними вимогами про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором, тобто первісна вимога до позичальника та поручителя подана у строк, передбачений ЦК України. Як було зазначено вище, з вимогою про стягнення заборгованості саме з основної суми кредиту у 4 900 грн. позивач протягом строку дії поруки не звернувся, тому втратив суб'єктивне право на таку вимогу в судовому порядку.

Довід апеллянта щодо того, що поручитель особисто у судовому засіданні не заперечувала проти подальшого виконання нею своїх обов'язків за договором поруки, не відповідає матеріалам справи. Із заяви відповідачки ОСОБА_4 від 23.07.2015 р. до суду вбачається, що вона позовні вимоги не визнає у повному обсязі (а. с. 24).

Отже, у вказаній частині висновки суду першої інстанції доводами апеллянта не спростовані.

Доводи апелянта щодо права Кредитної спілки встановлювати за рішенням Кредитного комітету проценту ставку у 140% річних від суми залишку кредиту у разі прострочення планового платежу та визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком не заслуговують на увагу, оскільки це право Кредитної спілки відповідачами не оспорюється.

Разом з тим в іншій частині колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Ухвалою від 27.07.2015 р. суд першої інстанції позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» в частині стягнення тіла кредиту в сумі 1 100 грн. та в сумі 4 900 грн. роз'єднав, виділивши у окреме провадження позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 1 100 грн. у окреме провадження, посилаючись на те, що рішенням від 15.02.2013 р. у цивільній справі №2/431/148/2013 вже було вирішено питання про стягнення тіла кредиту в сумі 1 100 грн. Вказана ухвала сторнами у справі не оскаржена.

Натомість, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором з відповідачки ОСОБА_4 у повному обсязі, не звернув уваги на наступне. Частину основної суми кредиту в розмірі 1 100 грн., як вже зазначено вище, було стягнено рішенням Старобільського районного суду від 15.02.2013 р. в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Зі справи №2/431/148/2013 встановлено, що вказана сума не погашена, даних про виконання за виконавчими листами відсутні.

Отже, позивач має право на стягнення відсотків за користування сумою кредиту у 1 100 грн., як з позичальника ОСОБА_3, так і з поручителя ОСОБА_4

Як встановлено з оглянутої в судовому засіданні справи №2/431/234/2014, заочним рішенням від 19.03.2014 р. з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто солідарно відсотки за користування кредитом в сумі 341,37 грн. станом на 17.01.2014 р.

Виходячи з встановлених фактичних обставин, колегія суддів вважає, що є підстави для стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному прядку відсотки за користування основною сумою кредиту у 1 100 грн. за період з 17.01.2014 р. по 25.05.2015 р., тобто в межах періоду за позовними вимогами.

За даними розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а. с. 8 - 9) процентна ставка плати за користування кредитом становила: в період з 17.01.2014 р. по 08.04.2015 р. - 70%, з 09.04.2015 р. по 25.05.2015 р. - 140%.

Розрахунок заборгованості за відсотками за користування частиною основної суми кредиту у 1 100 грн.:

- за період з 17.01.2014 р. по 08.04.2015 р., який складає 447 днів:

1 100 х 70% : 100% : 365 днів х 447 днів = 942,99 грн.

За період з 09.04.2015 р. по 25.05.2015 р., який складає 47 днів:

1 100 х 140% : 100% : 365 днів х 47 днів = 198,30 грн.

Отже, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС «Імперіал ЛТД» підлягає стягненню заборгованість по Кредитному договору за процентами за користування кредитом у загальній сумі 1 141,29 грн. (з розрахунку 942,99 грн. +198,30 грн. = 1 141,29).

З розрахунку позивача (а. с. 8 - 9) вбачається залишок основної суми кредиту в сумі 6 098,47 грн. Однак позивачем, як вбачається із ціни позову та її складових у розрахунку позивача (а. с. 3, 9), заявлено про стягнення основної суми кредиту у 6 000 грн., тому з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню, за мінусом раніше стягненої частини, заборгованість з основної суми кредиту в частині 4 900 грн. (з розрахунку 6 000 - 1 100 = 4 900).

Розрахунок суми заборгованості за відсотками за користування кредитом у загальній сумі за період з 17.01.2014 по 12.02.2014 р. з урахуванням даних позивача у розрахунку заборгоаності (а. с. 8 - 9):

- за 27 днів з 17.01.2014 р. по 12.02.2014 р., виходячи із заборгованості за основною сумою кредиту 6 100 грн. та процентної ставки 70%:

6 100 х 70% : 100% : 365 днів х 27 днів = 315,86 грн.

- за 26 днів з 13.02.2014 р. по 10.03.2014 р., виходячи із заборгованості за основною сумою кредиту 6 099,24 грн. та процентної ставки 70%:

6 099,24 х 70% : 100% : 365 днів х 26 днів = 304,13 грн.

- за 394 дні з 11.03.2014 р. по 08.04.2015 р., виходячи із заборгованості за основною сумою кредиту 6 098,47 грн. та процентної ставки 70%:

6 098,47 х 70% : 100% : 365 днів х 394 дні = 6 408,10 грн.

- за 47 днів з 09.04.2015 р. по 25.05.2015 р., виходячи із заборгованості за основною сумою кредиту 6 098,47 грн. та процентної ставки 140%:

6 098,47 х 140% : 100% : 365 днів х 47 днів = 1 099,40 грн.

Загальна сума заборгованості за відсотками за користування кредитом:

315,86 грн. + 304,13 грн. + 6 408,10 грн. + 1 099,40 грн. = 6 327,49 грн.

З розрахунку позивача встановлено, що заборгованість за відсотками в сумі 369,95 грн. погашена (а. с. 8 - 9), отже, непогашена загальна сума заборгованості складає:

6 327,49 грн. - 369,95 грн. = 5 957,54 грн.

Із врахуванням того, що заборгованість за відсотками в сумі 1 141,29 грн., як зазначено вище, підлягає стягненню солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, різниця в сумі 4 816,25 грн. (з розрахунку 5 957,54 - 1 141,29 = 4 816,25) підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_3

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором у загальній сумі 9 814,72 грн. (з розрахунку 4 900 + 4 816,25 =9 814,72).

Оскільки судом першої інстанції з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача стягнено заборгованість за Крединим договором у сумі 10 791, 82 грн., то рішення в цій частині слід змінити, зменшивши стягнену суму до 9 814,72 грн.

Оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором в сумі 217,76 грн. підлягає скасуванню, оскільки вказана сума не є окремою позовною вимогою, а складає різницю в результатах розрахунків, здійснених позивачем та судом, щодо чого суд мав навести мотивування, задовольнивши позовні вимоги частково.

Колегія суддів вбачає певні помилки в розрахунку, наведенному судом у оскаржуваному рішенні. Так, судом першої інстанції помилково вказано розмір тіла кредиту в розмірі 6 099,24 грн. з 01.02.2014 р., хоча фактично такий розмір мав місце з 13.02.2014 р. (а. с. 8 зворот). Помилково вказано розмір тіла кредиту 6 098,47 грн. з 01.03.2014 р., фактично такий розмір мав місце з 11.03.2014 р. (а. с. 9). Крім того, нарахування за відсотками за один день з 09.04.2015 р. судом розраховано в розмірі 23,17 грн., що є помилковим, за правильним розрахунком він становить 23,39139 грн. (з розрахунку 6 098,47 х 140% : 100% : 365 днів).

Судові витрати не можуть стягуватись у солідарному порядку, який застосовується у зобов'язальному праві. Колегія суддів вважає за необхідне в цій частині рішення суду першої інстанції скасувати та своїм рішенням у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС «Імперіал ЛТД» судові витрати по 121,80 грн. з кожної.

На підставі викладеного, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково та оскаржуване рішення змінює відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦКК України , оскільки судом допущено невідповідність висновків обставинам справи , а також порушення застосування норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 липня 2015 року змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4, щодо стягнення заборгованості у сумі 217,76 грн. з ОСОБА_3 та в частині стягнення судових витрат, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором №268 від 06.03.2010 р. по відсотках за період з 17.01.2014 р. по 25.05.2015 р. в сумі 1 141,29 грн.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 липня 2015 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 змінити, зменшивши стягнену з неї суму з 10 791, 82 грн. до 9 814,72.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» судові витрати по 121,80 грн. з кожної.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

.