Провадження № 2/470/253/15
Справа № 470/733/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Висунська сільська рада Березнегуватського району Миколаївської області, про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та третьої особи, у якому зазначив, що 16 січня 2014 року помер його брат ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,62 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Березнегуватського району Миколаївської області, що належала покійному на підставі Державного акту на право власності. Після його смерті доньки та мати померлого ОСОБА_5 спадщину прийняли. Відповідач є братом померлого, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, що мала частку в спадщині після смерті ОСОБА_4 Однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з втратою оригіналу Державного акту на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати право власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4

Представник позивача (за довіреністю) в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - голова Висунської сільської ради, в судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали у повному обсязі.

Оскільки представник позивача, відповідачі та третя особа по справі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Судом встановлено, що 16 січня 2014 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,62 га розташовану в межах території Березнегуватського району Миколаївської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №022631 виданого 25 березня 2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 31 жовтня 2002 року № 473 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 168 (а.с.11). Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка фактично складається із ділянок площею 2,96 га та 3,66 га (а.с.6-7).

Позивач доводиться померлому рідним братом,що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ( а.с.12) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень № 5 від 15 травня 2014 року за якими батьками позивача та померлого ОСОБА_4, є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.13).

З копії спадкової справи, зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 56079461 убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_5 шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом державному нотаріусу Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с.26-34). Однак ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом не отримала, оскільки померла 09 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 210681 (а.с.9). Відповідно спадкоємцем належної їй частини є позивач, як спадкоємець першої черги за законом.

02 липня 2015 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті брата у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.4).

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч.1 ст.1267, ст.1278 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернувся до суду за захистом порушеного права його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218,224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Висунська сільська рада Березнегуватського району Миколаївської області про визнання права власності на 1/3 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,62 га розташованої в межах території Березнегуватського району Миколаївської області, що належали померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №022631, виданого Березнегуватською райдержадміністрацією 25 березня 2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 31.10.2002 року № 473, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 168.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова