Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/2397/13 Головуючий у 1 інстанції Ачкасов О.М.
Провадження №22-ц/778/2275/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції, Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та встановлення режиму користування майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції, Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та встановлення режиму користування майном.

В позові, уточненому в ході судового розгляду зазначав, що він є власником ? домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, співвласником іншої ? домоволодіння є його син ОСОБА_3, який на даний момент незаконно захопив весь будинок, вселив до нього сторонніх осіб, змінив замки на вхідних дверях та не пускає його на територію будинку, погрожуючи фізичною розправою, що позбавляє його як власника можливості користуватися та володіти своєю часткою будинку, з приводу чого між ним та сином виникають сварки та суперечки.

Посилаючись на викладене, просив суд виділити йому в натурі його частку як співвласнику ? частини спірного будинку, а саме, за висновком експертизи № ОС-36 від 28.03.2014 року за варіантом №1 (співвласник 1).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Здійснено поділ майна між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - житлового будинку з будівлями (спорудами), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_4 в натурі у власність наступне майно: у житловому будинку літ. "А": 1-3 житлову кімнату, площею 15 кв.м., яка утвориться за рахунок об'єднання житлових кімнат 1-6 і 1-3 та перенесенням міжкімнатної перегородки, площею 15,0 м2; 1-4 кухню, яку необхідно переобладнати з житлової кімнати, площею 10,0 м2, 1-5 коридор, який необхідно переобладнати з житлової кімнати, площею 5,3 м2, а всього загальною площею частки 30, 3 м2, у тому числі житлової 15,0 м2; та надвірні будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1: гараж літ. "В", оглядова яма літ. "ог яма", сарай літ. "Г", погріб з шийкою літ. "пг", ? частка паркану №3, ? частка воріт №4, ? частка воріт №5, ? частка паркану №6, 1/2 частка паркану №7, ? частка паркану №8, ? частка стінки підпорної №9, ? частка стінки підпорної №10, ? частка замощення І, а всього частки майна на загальну суму 50930 грн.

Надвірні будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1: паркан №3, ворота №4, ворота №5, паркан №6, паркан №7, паркан №8, стінка підпорна №9, стінка підпорна №10, замощення І - залишити в загальному користуванні співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Припинено право спільної часткової власності на житлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1: житлові кімнати 1-6, 1-3, 1-4, 1-5, а також на надвірні будівлі: гараж літ. "В", оглядова яма літ. "ог яма", сарай літ. "Г", погріб з шийкою літ. "пг".

Для поділу за визначеним варіантом між співвласниками майна, покладено на сторони:

Позивача зобов'язано: виконати дверний отвір та встановити вхідні двері замість існуючого віконного отвору в приміщенні 1-5 житлова кімната; закласти дверний отвір між приміщенням 1 -3 кімната та 1 -4 кімната; виконати дверний отвір між приміщенням 1-5 кімната та 1-6 кімната; знести міжкімнатну перегородку між приміщеннями 1-6 кімната та 1-3 кімната; влаштувати надвірну вбиральню. Відповідача зобов'язано: знести міжкімнатну перегородку між приміщеннями 1-8 кімната та 1-7 комора; перенести дверний отвір між приміщеннями 1-2 коридор та 1-3 кімната; перенести міжкімнатну перегородку, що розділяє приміщення 1-3 кімната та 1-6 кімната від приміщень 1-8 кімната та 1 -7 комора відповідно до плану.

Усі переобладнання проводити сторонам у відповідності з вимогами чинного законодавства України у галузі будівництва, з отриманням відповідних дозволів, погоджень, проектів, тощо.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1150,28 грн.

У решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що виділ майна у натурі в спірному будинку можливий з технічної точки зору, не порушує права співвласників. Також, враховуючи спір сторін щодо порядку користування будинком, суд визначив порядок поділу будинку, виходячи з варіанту, запропонованого в висновку експерта, який передбачає баланс інтересів сторін при виділі житлових і господарських приміщень та фактично відповідає часткам сторін у будинку.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками в рівних частках будинку за адресою: вул. Шкільна, 2, смт. Балабине, Запорізький район, Запорізька область. Між сторонами виник спір щодо користування спірним будинком.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

По справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза, яка встановила варіанти поділу спірного будинку в натурі з врахуванням часток сторін у будинку.

Враховуючи технічну можливість поділу будинку в натурі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення вимог про виділ частки в натурі та припинення права спільної часткової власності, виділивши сторонам житлові приміщення і споруди, виходячи з першого варіанту експертизи, який передбачає збільшення частки відповідача до 57/100.

Такі висновки відповідають вимогам ст. ст.319, 358 ЦК України, оскільки за змістом вимог ст.358 ЦК України вирішення питання щодо матеріальної компенсації належної частки власнику здійснюється за бажанням цього власника, проте з такими позовними вимогами позивач до суду не звертався.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про відсутність у позивача фактичних перешкод у користуванні спірним будинком та небажання самого позивача проживати в будинку, на висновок суду про право ОСОБА_4 на поділ будинку не впливають і підстав для скасування ухваленого по справі рішення не містять.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Місце проживання власника та місцезнаходження майна на зміст права власності не впливають, а право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном передбачено ст. 391 ЦК України.

Посилання апелянта на неможливість проведення перебудов, які передбачені варіантом експертизи для поділу будинку в натурі, оскільки будинок знаходиться в аварійному стані, безпідставні, оскільки порушують права власника на виділ своєї частки в натурі. Більш того, рішенням суду сторін зобов"язано усі переобладнання проводити у відповідності з вимогами чинного законодавства України у галузі будівництва з отриманням відповідних дозволів, погоджень, проектів, тощо, що унеможливить руйнацію будинку.

Крім вищевикладеного, апелянтом в апеляційній скарзі надані доводи, колегією суддів не можуть взяті до уваги, оскільки апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: