Ухвала

іменем україни

19 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилалось на те, що 30 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1206-Ф, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 19 500 доларів США терміном до 29 травня 2015 року зі сплатою 14 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки № 1206-Ф/ІП-1, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, що розташована в Іванківській сільській раді, с. Іванків Бориспільського району Київської області, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, вартістю 39 228 доларів США.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу № 15, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передало ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 1206-Ф.

Також 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, за яким останньому передано права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 1206-Ф.

Позичальник порушив умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 229 307,26 грн. Враховуючи те, що позивач набув право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, які укладені з відповідачем, він просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 229 307,26 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1500 га, що розташована в с. Іванків, Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2013 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позичальником порушено умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, в рахунок погашення якої позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1206-Ф, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 19 500 доларів США терміном до 29 травня 2015 року зі сплатою 14 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки № 1206-Ф/ІП-1, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, що розташована в с. Іванків, Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, вартістю 39 228 доларів США.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке у свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу № 15, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передало ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 1206-Ф.

Також 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, за яким останньому передано права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 1206-Ф.

Відповідно до ст. 512 ЦК України <nau://ukr/435-15|st512> кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України <nau://ukr/435-15|st514> встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України <nau://ukr/435-15|st516> заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України <nau://ukr/435-15|st517> первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1077>).

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг <nau://ukr/2664-14|st4>» до фінансових послуг належать операції з факторингу.

Статтею 21 вказаного Закону встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Згідно з п. 13 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг», затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року, Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає розпорядження, організовує і контролює їх виконання.

Так, відповідно до п.п. 1.2 розпорядження № 231 від 3 квітня 2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за № 0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», до фінансової послуги факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників-суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

На порушення вказаних вимог закону суд першої інстанції не перевірив наявність у фактора прав на придбання права відступної вимоги до фізичної особи - не суб'єкта господарювання, дійшовши передчасного висновку про наявність у ТОВ «Кредитні ініціативи» правових підстав для набуття прав кредитора.

Також суд не перевірив на підставі яких документів ВАТ «Сведбанк» стало правонаступником ЗАТ «Сведбанк Інвест», з яким укладений кредитний договір з відповідачем.

Крім того, відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не переконався, чи мало ТОВ «Вектор плюс» право відступати право вимоги третій особі - ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки відповідно до п. 2.6 договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15 наступне відступлення (або будь-яке інше відчуження, в т.ч. передача в заставу) фактором прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому, так і будь-якої її частини) будь-яким третім особам допускається виключно за умови отримання фактором від банку попереднього письмового дозволу (погодження) Спостережної ради банку.

Тобто суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не перевірив, чи мало ТОВ «Вектор Плюс» таку письмову згоду Спостережної Ради Банку.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та ухвалив судове рішення, що не відповідає вимогам законності і обґрунтованості.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336/>, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік