АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.

секретар Паучек І.І.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 березня 2015 року,

встановила:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з відповідачів на свою користь 1900 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди та 350 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Посилалася на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є сусідами позивачки, 24 січня 2015 року пошкодили дві супутникові тарілки та обладнання, а 27 січня 2015 року металеві двері позивачки.

Вказаними неправомірними діями відповідачів позивачці було завдано майнову та моральну шкоду, що полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження її майна, неможливістю користування супутниковим телебаченням, що спричинило порушення звичного способу життя та погіршення здоров'я.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 березня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду доказів, які би підтверджували, що саме відповідачі 24 січня 2015 року пошкодили супутникові антени, а 27 січня 2015 року металеві двері в коридорі загального користування перед квартирою ОСОБА_1 тим самим завдавши їй майнової та моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, згідно частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, № 4 передбачено, що відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В пункті 5 вказаної Постанови роз'яснено судам, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить,виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це правильно встановлено судом першої інстанції позивачка ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1. Поверхом вище над квартирою позивачки розташована квартира, в якій проживають відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3

24 січня 2015 року були пошкоджені дві супутникові антени-тарілки та обладнання, через що стало неможливо приймати супутниковий сигнал та переглядати телебачення, після чого позивачка викликала працівників міліції.

27 січня 2015 року було пошкоджено металеві двері в коридорі загального користування на сьомому поверсі, де проживає позивачка, через що ОСОБА_1 також зверталася в міліцію.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що позивачкою не доведено те, що внаслідок неправомірних дій відповідачів ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що позивачкою доведено той факт, що пошкодження її майна відбулося внаслідок неправомірних дій відповідачів.

Надані позивачкою письмові докази, а саме висновки Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області за результатами розгляду матеріалів ЖЄО №949 від 25 січня 2015 року та ЖЄО №1070, фото та показання свідків підтверджують факт пошкодження майна та наявність майнової шкоди, однак з них не вбачається, що така шкоди завдана неправомірними діями відповідачів.

В ході апеляційного розгляду справи позивачка пояснила суду , що на її думку антени пошкодив тільки ОСОБА_3

Те, що відповідачі пошкодили двері позивачка підтвердити належними доказами не може.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: