Справа № 152/1658/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
27 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Славінської Н.Л.
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
12.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому зазначила, що з 07.10.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Від даного шлюбу вона та відповідач мають трьох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні.
Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з вини останнього, відповідач участі у вихованні дітей не бере, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а їй одній важко утримувати дітей.
Добровільної угоди щодо сплати аліментів між ними не досягнуто.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, але 27.10.2015 року подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.17).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви від 27.10.2015 року, просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі (а.с.14).
В судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України
Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.3).
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (а.с.4-6).
Діти сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що вбачається із довідок виконкому Джуринської сільської ради від 01.10.2015 року за №№2328, 2329 (а.с.7-8).
Відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв`язку із чим весь обсяг обов`язків по утриманню дітей покладено на позивачку.
Заперечень щодо вказаних обставин, встановлених судом, відповідач не надав, не дивлячись на пропозицію, викладену в ухвалі суду від 12.10.2015 року (а.с.13), а навпаки, відповідно до поданої заяви позов визнає в повному обсязі(а.с.15).
Відтак, з огляду на досліджені судом обставини, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси дітей, тобто може надавати допомогу на утримання дітей, оскільки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, весь обсяг обов`язків, пов`язаних з їх утриманням, покладено саме на позивачку, з якою проживають діти, що ставить її сім`ю в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови по відношенню до відповідача.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.
Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Статтею 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей в повному обсязі, тобто в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, зазначаючи, що сама, без участі відповідача, несе обсяг витрат на утримання дітей, а відповідач від матеріального утримання дітей ухиляється.
Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими лише ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2011 року, що вони мають спільних неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_6 та синів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , утримання яких є предметом даного спору, що діти знаходиться на утриманні позивачки, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що відповідач може утримувати дітей належним чином, на рівні з позивачкою.
З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дітей і весь обсяг обов`язків по їх утриманню покладено на позивачку, то це ставить сторони у нерівні умови.
Тому, при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, з огляду на вимоги позивачки і те, що відповідач заперечень щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі до суду не надав, не дивлячись на пропозицію, викладену в ухвалі суду від 12.10.2015 року, а, відповідно до заяви від 27.10.2015 року, позов визнав у повному обсязі.
Крім того, розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений в сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.10.2015 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дітьми повноліття.
При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б проживали з обома батьками і утримувалися за рахунок обох батьків, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України).
Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 487,20 грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.180-184, 191 СК України, суд

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Чарджоу, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.10.2015 року і до їх повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя