Справа № 128/880/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/035-43/60224, згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 130 000,00 доларів США, строком по 14.05.2018 року зі сплатою 13 % річних, а остання зобов'язалась отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов цього договору. 16 січня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/035-43/60224 від 14.05.2008 року, згідно якої відсоткова ставка за користування кредитом складає 10 % річних на період з 14.01.2009 року до 16.01.2010 року, а з 17.01.2010 року відсоткова ставка за користування кредитом складає 13 % річних. 28.05.2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/035-43/60224 від 14.05.2008 року, відповідно до якої фактична сума основної заборгованості за кредитом 122 799,27 доларів США була збільшена на суму прострочених відсотків за користування кредитом, а саме на суму 2 862,76 доларів США. Таке збільшення не супроводжувалося видачею кредитних коштів ОСОБА_2 Відповідно до п.1.1.2. вищезазначеного кредитного договору, кредитні кошти в сумі 130 000,00 доларів США видавались під заставу об'єкту нерухомості та оплату комісії за надання кредиту в розмірі 2 600,00 доларів США.

14.05.2008 року в забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_3 на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_2, які випливають з умов вищезазначеного кредитного договору.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 не виконує в повній мірі взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення основної заборгованості за кредитом та сплати відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами. Станом на день пред'явлення позову ОСОБА_2 не здійснено погашення основної суми кредиту в сумі 101 339,91 доларів США (в тому числі в сумі 34 094,54 доларів США простроченої заборгованості згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, який є додатком до додаткової угоди № 1 від 28.05.2009 року) та нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 47 154,20 доларів США.

Погашати заборгованість за вищезазначеним кредитним договором відповідачі в добровільному порядку відмовляються, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 014/035-43/60224 від 14.05.2008 року: за основним боргом в сумі 101 339,91 доларів США; по відсотках за користування кредитом в сумі 47 154,20 доларів США; пеню за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом в сумі 2 360 088,15 гривень, а також 3654,00 грн. судового збору.

В судовому засіданні 17.09.2015 року представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити за обставин, викладених у позові.

В судовому засіданні 17.09.2015 року представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, так як рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2015 року договір поруки із ОСОБА_3 припинений. Крім того, не визнає розмір нарахованої пені, оскільки зі смертю чоловіка, економічної ситуації в країні, станом здоров'я, погіршився матеріальний стан відповідача. Суму боргу та розмір процентів визнає, в зв'язку з чим просить позовні вимоги задовольнити частково.

В судовому засіданні 17.09.2015 року представник відповідача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з тих підстав, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2015 року договір поруки із ОСОБА_3 було припинено (в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 дізналася, що були додаткові угоди, згідно яких збільшено обсяг зобов'язання). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області рішення Вінницького міського суду залишено без змін.

В судове засідання 05.11.2015 року сторони не з'явились.

Представник позивача ОСОБА_4 попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, в заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, змін і доповнень не має. Одночасно просить вирішити питання про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 3654 грн., згідно платіжного доручення № 392310 від 11.03.2015 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_5 також попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, в заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась судом завчасно та належним чином. Заяв про розгляд справи в її відсутність на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши пояснення та думки сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 47-52), і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/035-43/60224, згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 130 000,00 доларів США, строком до 14 травня 2018 року зі сплатою 13 % річних, а відповідач зобов'язалась отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, згідно умов цього договору (а.с.5-15).

Відповідно до п.1.1.2. вищезазначеного кредитного договору, кредитні кошти в сумі 130 000,00 доларів США видавались під заставу об'єкту нерухомості та оплату комісії за надання кредиту в розмірі 2 600,00 доларів США (а.с. 5).

Згідно з п.6.1. кредитного договору надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок ОСОБА_2 (а.с. 7).

Пунктом 16.3. вищезазначеного кредитного договору зазначено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором ОСОБА_2 сплачує банку пеню в розмірі 1 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання відповідачем простроченого зобов'язання включно.

16 січня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/035-43/60224 від 14.05.2008 року, згідно якої відсоткова ставка за користування кредитом складає 10 % річних на період з 14.01.2009 року до 16.01.2010 року, а з 17.01.2010 року відсоткова ставка за користування кредитом складає 13 % річних (а.с.16, 17)

28 травня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/035-43/60224 від 14.05.2008 року, відповідно до якої фактична сума основної заборгованості за кредитом 122 799,27 доларів США була збільшена на суму прострочених відсотків за користування кредитом, а саме: на суму 2 862,76 доларів США (а.с. 18-20).

Банк виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_2, надавши їй кошти згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 097D65867 від 14.05.2008 року (а.с. 23).

Крім того, в забезпечення своєчасності виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором 14 травня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_3 на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_2, які випливають з умов вищезазначеного кредитного договору. У випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед банком в повному обсязі (а.с. 21-22).

Проте, в зв'язку з порушенням взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, враховуючи умови договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, згідно наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_2 заборгувала позивачу 101 339,91 доларів США - основний борг; 47 154,20 доларів США - борг по відсотках за користування кредитом; 2 360 088,15 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом (а.с. 3-4).

Поряд з цим, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2015 року визнано припиненим договір поруки, укладений 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк аваль», та ОСОБА_3. (а.с. 105-106). Дане рішення набуло законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області 16.07.2015 року (а.с. 118-119).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримується умов укладеного з нею кредитного договору, в порядку та в передбачені ним строки кредит не повернула, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідачаОСОБА_2 заборгованості кредитним за договором, що не заперечується в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

Як було встановлено судом договір поруки, укладений 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк аваль», та ОСОБА_3, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2015 року, яке набуло законної сили, визнано припиненим, тому вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є необґрунтованою, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, як солідарного боржника, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ні відповідачем ОСОБА_2, ні представником відповідача ОСОБА_5 не надано жодних доказів, які б підтверджували матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 та неможливість сплати нею заявленого розміру пені.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № 390662 від 04.03.2015 року сплачено судовий збір в розмірі 3 654 грн. (а.с. 54).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Суд вважає за необхідне повернути позивачу надмірно сплачений ним судовий збір у розмірі 3 654 грн., відповідно до платіжного доручення № 392310 від 11.03.2015 року (а.с. 124).

Керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 551, 623, 624, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (рахунок № , отримувач - Київська регіональна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль», код отримувача - 23494105, МФО 322904) заборгованість по кредитному договору № 014/035-43/60224 від 14 травня 2008 року: 101 339 (сто одну тисячу триста тридцять дев'ять) доларів США 91 цент - основний борг; 47 154 (сорок сім тисяч сто п'ятдесят чотири) доларів США 20 центів - борг по відсотках за користування кредитом; 2 360 088 (два мільйони триста шістдесят тисяч вісімдесят вісім) гривень 15 копійок - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (рахунок № , отримувач - Київська регіональна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль», код отримувача - 23494105, МФО 322904) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькому районі повернути Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» (рахунок № , отримувач - Київська регіональна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль», код отримувача - 23494105, МФО 322904) надмірно сплачений ним судовий збір ГУДКСУ у Вінницькій області на рахунок № 0071 в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн., згідно платіжного доручення № 392310 від 11.03.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська