У х в а л а

іменем україни

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Ступак О.В., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 33-585/07-А, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 16 698 дол. США на купівлю автомобіля з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1 зазначеного вище договору та терміном повернення до 17 вересня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань 17 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір застави автомобіля, відповідно до умов якого транспортний засіб передано в заставу.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 17 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 33-585/07-А-П.

У зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань загальна заборгованість ОСОБА_3 становить 103 879,72 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 12 864,24 дол. США, що еквівалентно 103 001,40 грн, заборгованість за відсотками - 108,45 дол. США, що еквівалентно 868,34 грн, пеня за прострочення заборгованості за основним боргом - 9,99 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 103 879,72 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року, у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не прийняла спадщини, а відтак не може нести відповідальність перед банківською установою за погашення кредитної заборгованості за договором від 17 вересня 2007 року № 33-585/07-А, укладеним між банком та ОСОБА_3

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надано доказів на підтвердження наявності майна, яке було прийнято у спадщину ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3

Судами встановлено, що 17 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 33-585/07-А, за умовами якого ОСОБА_3 надано кредит на купівлю автомобіля в розмірі 16 698,00 дол. США, зі сплатою відсотків відповідно до п. 4.1 вказаного договору та терміном повернення до 17 вересня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави автомобіля, відповідно до умов якого заставодавцем передано в заставу заставодержателю автомобіль марки «Міцубісі», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Також між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 17 вересня 2007 року № 33-585/07-А-П, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язалась відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за вказаним вище кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року загальна сума заборгованості перед банківською установою склала 103 879,72 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 12 864,24 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 103 001,40 грн, заборгованість за відсотками - 108,45 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 868,34 грн, пеня за прострочення заборгованості за кредитом та відсотками - 9,99 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 33-585/07-А від 17 вересня 2007 року, укладеним між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 33 філії «Київське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3

Також судами установлено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємці до нотаріальної контори із заявами не звертались, свідоцтво про спадщину нікому не видавалось.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на чає відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При цьому, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час смерті постійно проживав зі спадкодавцем, не потрібно звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину автоматично.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише у межах вартості спадкового майна.

При цьому, суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» не було надано доказів на підтвердження наявності майна, яке було прийнято у спадщину ОСОБА_2 після смерті її сина ОСОБА_3 та його вартості.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик