Справа № 443/2077/15-ц Провадження № 2/443/1000/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015 Жидачівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Сидорак Б.Г.,

при секретарі Башті Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, який зареєстровано 21 червня 1997 року у Жидачівському райвідділі РАГСу Львівської області, актовий запис №42. Від спільного проживання у них 03.02.1998 року народився син ОСОБА_3 та 12.07.2005 року дочка ОСОБА_4. Позивачка два місяці проживає у фактичному шлюбі з іншим чоловіком, тривалий час сторони не підтримують сімейних стосунків. До суду позивачка звертається з аналогічним позовом втретє. Спроби налагодити нормальні стосунки між подружжям результату не дала. Подружжя є чужими людьми. Старший син навчається у художньому училиші, а дочка ходить в школу. Сторони домовились, що діти залишаться жити з відповідачем, а позивачка житиме окремо, надаючи дітям утримання. Майнові питання сторони врегулювали добровільно. За вказаних обставин позивачка вважає, що їх шлюб носить формальний характер, так як вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, просила шлюб розірвати, залишивши їй набуте у шлюбі прізвище.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала із підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив. Суду ствердив, що розірвання шлюбу є їхнім спільним рішенням.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи у межах позовних вимог судом встановлено наступне.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серія І-СГ №021151, яке видано 21 червня 1997 року, цього дня у Жидачівському райвідділі РАГСу Львівської області за актовим записом №42 зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_5, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2(а.с.7).

Свідоцтвами про народження серії І-СГ №191014 та І-СГ №024842, які видані тим же відділом, стверджено, що 03.02.1998 року народився син ОСОБА_6, а 12.07.2005 року дочка ОСОБА_7 та їхніми батьками є сторони у справі.(а.с.8,9).

Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони нормально не спілкуються протягом тривалого часу, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні через зраду позивачкою подружній вірності. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя одне перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 слід залишити проживати з батьком, як це погодили сторони.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, при поданні позовної заяви вказала, що бажає зберегти набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі після розірвання шлюбу і надалі іменуватися цим прізвищем.

Керуючись ст.ст.5,6,10,82,107,208,215,293,294 ЦПК України, на підставі ст.ст.110,112, 113 СК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстровано 21 червня 1997 року у Жидачівському райвідділі РАГСу Львівської області, актовий запис №42.

Неповнолітніх дітей сторін сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з батьком.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці набуте у шлюбі прізвище ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя ____________________