Провадження № 2/127/6086/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 м. Вінниця

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретарів Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання недійсним пункту договору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ПАТ «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання недійсним пункту договору з вимогами визнати недійсним пункт 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року, що був укладений між Публічним акціонерним товариством ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_4 (місце реєстрації: 21000, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Позов мотивований тим, що 25.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 188/10/CL. На виконання вищевказаного договору позивач надав ОСОБА_3 кошти в розмірі 275 000,00 грн. строком до 25.11.2015 року. 24.10.2014року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 (договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 500,00 грн. строком до 24.04.2015 року. 14.11.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 (Договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 000,00 грн. строком до 14.05.2015 року. 12.02.2015року між позивачем та відповідачем було укладено договір про виконання зобовязання третьою особою. Відповідно до п. 1.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12.02.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, керуючись ст. 528 ЦК України, Новий боржник (в даному випадку відповідач) здійснює виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 188/10/CL від 25.11.2010 року, а кредитор надає свою згоду на виконання новим боржником зобовязань за Первісного боржника за вказаним кредитним договором в сумі 178 242,41 грн. Відповідно до п. 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12.02.2015 року відповідно до ст. 1071 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» новий боржник надає право та доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з рахунку нового боржника № 9216 та № 9216, код банку 380612 в АТ «ЗЛАТОБАНК» для виконання зобовязань за цим договором по сплаті грошових коштів.

Позивач вважає, що п. 3.1 Договору про виконання зобовязань третьою особою від 12.02.2015 року підлягає визнанню недійсним, так як суперечить нормам чинного законодавства України та Угоді про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 та угоді про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 від 24.10.2014р.

Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі первісний позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі проти визнання позову заперечує в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі проти задоволення первісного позову заперечує.

Суд звертає увагу, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2015р. зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, визнання зобовязання за договором виконаним повернено позивачу.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

12.05.2015 року - Постановою Правління НБУ № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99 «Про початок процедури ліквідації AT «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації AT «ЗЛАТОБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «ЗЛАТОБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 строком на 1 рік з 13 травня 2015 р. до 12 травня 2016 р. включно. ( а. с. 53)

13.02.2015року - Постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА«ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.02.2015 року прийнято рішення № 30 про запровадження з 14.02.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ЗЛАТОБАНК».

25.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 188/10/CL. На виконання вищевказаного договору позивач надав ОСОБА_3 кошти в розмірі 275 000,00 грн. строком до 25.11.2015 року. З подальшим укладення додаткових угод. ( а. с. 56-72)

24.10.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 (Договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 500,00 грн. строком до 24.04.2015 року. 14.11.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 (Договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою Відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 000,00 грн. строком до 14.05.2015 року. ( а. с. 77-124)

12.02.2015року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про виконання зобовязання третьою особою. Відповідно до п. 1.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12.02.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, керуючись ст. 528 ЦК України, Новий боржник (в даному випадку відповідач) здійснює виконання зобовязань ОСОБА_3 за Кредитним договором № 188/10/CL від 25.11.2010 року, а Кредитор надає свою згоду на виконання Новим боржником зобовязань за первісного боржника за вказаним Кредитним договором в сумі 178 242,41 грн. Відповідно до п. 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою відповідно до ст. 1071 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Новий боржник надає право та доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з рахунку нового боржника № 9216 та № 9216, код банку 380612 в АТ «ЗЛАТОБАНК» для виконання зобовязань за цим Договором по сплаті грошових коштів. ( а. с. 73-76)

Згідно з вимогами ст. 13 ч.2, 3 ЦК України, при здійсненні своїх прав, особа зобов'язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також: зловживання правом в іншій формі.

ст. 6 ЦК України встановлено, що, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України.

ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ст.16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А згідно ч.3 ст. 215 ЦК: «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)».

ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ч. 1 ст. 628 ЦК України, встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

ч. 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд бере до уваги, що п.1. Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 року № 280 визначено, що план рахунків бухгалтерського обліку банків України - це систематизований перелік рахунків бухгалтерського обліку, що використовується для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності. Як вірно вказує, позивач згідно з вказаною Інструкцією рахунок із кодом 2630 призначений для обліку короткострокових вкладів (депозитів) фізичних осіб. За кредитом даного рахунку проводяться суми коштів, що отримані від фізичних осіб на короткострокові вклади (депозити). За дебетом рахунку проводяться суми повернення короткострокових вкладів (депозитів). Таким чином, рахунок із кодом 2630 не передбачає можливості здійснення договірного списання коштів, а передбачена можливість виключно повернення короткострокових вкладів (депозитів).

Відповідно до п. 9.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492 за вкладним (депозитним) рахунком субєкта господарювання забороняється: проведення розрахункових операцій, крім операцій, повязаних із реалізацією майнових прав на суму коштів, що зберігаються на вкладному (депозитному) рахунку, відповідно до договору застави коштів видача коштів готівкою.

Проте, пунктом 3.1 Договору про виконання зобовязання третьою особою від 12.02.2015 року надано право та доручено позивачу здійснити договірне списання коштів з рахунків відповідача із кодами 2630, тобто із рахунків, з яких Інструкцією та Постановою Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492 заборонено здійснювати договірне списання коштів.

Таким чином суд вважає обгрунтованими доводи позивача щодо того, що п. 3.1 договору про виконання зобовязання третьою особою від 12.02.2015 року суперечать ст. ст. 629, 1058 ЦК України, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 року № 280 Постанові Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492 та порушує умови Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 (Договір банківського вкладу) від 24.10.2014 року та Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 (Договір банківського вкладу) від 14.11.2014 року, що були укладені між відповідачем та позивачем

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли підтвердження в судовому засіданні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі крім того, суд бере до уваги, що відповідач в судове засідання не зявився, жодних доказів на обгрунтування недоведеності та необгрунтованості позовних вимог суду не надав, враховуючи вказане вище, суд вважає визнати недійсним пункт 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року, що був укладений між Публічним акціонерним товариством ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_4 (місце реєстрації: 21000, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору згідно ст., 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 243,60 грн. на користь держави.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 6, 15, 16, 203, 215, 526, 626, 628, 658, 1058, ЦК України, п. 9.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492, Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 року № 280 ст. 2, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним пункт 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року, що був укладений між Публічним акціонерним товариством ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_4 (місце реєстрації: 21000, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :