Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/5235/15-ц

Провадження № 2/185/2900/15

07 серпня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабій С.О., за участю секретаря Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (штрафу),

В С Т А Н О В И В:

25.04.2015 року (як вбачається із відбитка штемпеля установи зв'язку на конверті поштового відправлення) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (штрафу), яким просить стягнути із відповідача на свою користь штраф в розмірі 33 420 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилався на те, що 28 серпня 2000 року між сторонами було укладено угоду, за якою вони домовились спільно діяти для досягнення спільних цілей, прийнявши на себе зобов'язання та встановивши відповідальність за їх невиконання. Відповідно до п.п. 4.2.- 4.4. розділу 4 угоди, сторони зобов'язались на протязі всього строку дії даної угоди негайно повідомляти одна одну про надходження в їх адресу пропозицій про придбання акцій Відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» (ВАТ «КЗТВ») або про інвестування в ВАТ «КЗТВ»; зобов'язались не проводити відчуження в будь - якій формі акції ВАТ КЗТВ», а також не передавати їх в управління третім особам без попереднього погодження з іншою стороною угоди; встановили, що акції, які знаходяться в їх управлінні та / або під їх контролем, можуть бути відчужені будь - яким способом тільки після попереднього письмового погодження таких дій іншою стороною даної угоди.

У порушення вищезазначених умов угоди від 28.08.2000 року, не повідомивши позивача про намір здійснити відчуження належних відповідачу акцій ВАТ «КЗТВ», без отримання письмового погодження позивача на таке відчуження цінних паперів, відповідачем було укладено договір купівлі - продажу цінних паперів №Бв-21/02/08 з Компанією Танней Лімітед, Острів Мен, за яким відчужено на користь вказаної особи 279 522,25 штук акцій ВАТ «КЗТВ». Позивач стверджує, що про вчинення вказаного правочину він дізнався 03 червня 2014 року, коли у судовому засіданні Шевченківського районного суду м. Києва по цивільної справи №761/29439/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною угоди від 28 серпня 2000 року, відповідачем було надано для огляду договір купівлі - продажу цінних паперів №Бв-21/02/08 від 18 лютого 2008 року.

Оскільки за п. 6.2. угоди від 28.08.2000 року сторони визначили, що у випадку порушення будь - якої умови угоди, винна сторона виплачує іншій стороні угоди штраф, еквівалентний 1 500 000 доларів США, позивач просить стягнути із відповідача 33 420 000,00 грн., виходячи із офіційного курсу Національного банку України (22,28 грн. за 1 долар США), станом на 22 квітня 2015 року.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві.Також зазначили, що зобов'язання за угодою від 28.08.2000 р. нерозривно пов'язані із особами, які її уклали, доводи відповідача щодо нікчемності угоди від 28.08.2000 року вважають безпідставними, прийняття сторонами угоди взаємних зобов'язань відповідає їх праву розпоряджатись своїми цивільними правами на власний розсуд. Також стверджують, що про відчуження відповідачем акцій ВАТ «КЗТВ» позивачу стало відомо лише 03.07.2014 року, а відтак на час звернення позивач із позовом до суду строк позовної давності до заявлених позовних вимог не є таким, що сплинув.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5позов не визнав повністю, посилаючись на те, що угода від 28.08.2000 р., яку було підписано сторонами, не породжувала для сторін прав та обов'язків, тобто є нікчемною. Вказує, що сторони угоди від 28.08.2000 р. під час її укладення діяли як акціонери відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» з метою покращення діяльності товариства без покладення один на одного зобов'язань та відповідальності за порушення цих зобов'язань. Також просив суд застосувати до вимог позивача наслідки спливу позовної давності, який позивачем пропущено, оскільки останній не просив суд визнати причини пропуску поважними, а так само не обґрунтував причин поважності такого пропуску.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

В матеріалах справи міститься копія угоди, укладеної 28 серпня 2000 р. у м. Києві, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.33-35, том 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києвау цивільній справі № 761/29439/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним (яким позивач - ОСОБА_2, просив визнати недійсною письмову угоду від 28.08.2000 року, укладену між ним та відповідачем - ОСОБА_1), у позові було відмовлено.

Судовим рішенням було встановлено, що 28 серпня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено в письмовому вигляді угоду.

У 2007 році ОСОБА_2 змінила своє ім'я та по батькові з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», що підтверджується копією паспорта.

Згідно з преамбулою угоди від 28.08.2000, ОСОБА_2 керуючи за довіреністю та/або здійснюючи контроль у будь-якій іншій формі над простими іменними акціями - ВАТ «КЗТВ» оформленими станом на 10.05.2000 року та які значаться в реєстрі власників простих іменних акцій, що належали громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ВАТ «Хімекс» ТОВ «ВІС Лтд.», «VІС Еstаblishmепt», усього контролювала 59 987 акціями.

У свою чергою, відповідач ОСОБА_1 керуючи за довіреністю та/або здійснюючи контроль у будь-якій іншій формі над простими іменними акціями - ВАТ «КЗТВ» оформленими станом на 10.05.2000 року та які значаться в реєстрі власників простих іменних акцій, що належали йому особисто, а також громадянам: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ТОВ «СП Хімопол», «Сагbоnіс Тгаdе Соmраnу Еstаblishmепt», усього контролював 59 945 акцій.

Як вбачається з тексту угоди, її предметом було те, що сторони констатували катастрофічність фінансово-економічного становища ВАТ «КЗТВ» та дійшли домовленості діяти спільно для досягнення трьох загальних цілей: 1. Зміни складу органів управління ВАТ «КЗТВ»; 2. Фінансового оздоровлення ВАТ «КЗТВ», підвищення ефективності його господарської діяльності; 3. Підвищення інвестиційної привабливості ВАТ «КЗТВ» для сторонніх інвесторів, можливого продажу сторонами спірної угоди акцій ВАТ «КЗТВ» за узгодженою між ними ціною.

Пунктом 4.3. угоди від 28.08.2000 встановлено, що сторони встановлюють взаємний обов'язок не відчужувати у будь-якій формі акції ВАТ «КЗТВ» та не передавати їх в управління третім особам без попереднього погодження з іншою стороною.

Згідно з п. 4.4. угоди від 28.08.2000, сторони встановили, що пакети акцій або їх частини, які у будь-якій формі контролюються сторонами, можуть бути відчужені будь-яким способом лише після попереднього письмового схвалення таких дій іншою стороною.

Таким чином з угоди виникли цивільні обов'язки сторін по вчиненню певних дій, а саме контроль за акціями, самими власниками акцій ВАТ «КЗТВ».

За договором №Бв-21/02/08 купівлі - продажу цінних паперів від 18 лютого 2008 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_7 ОСОБА_2 як продавцем та Компанією Танней Лімітед, як покупцем, відповідач здійснив відчуження (продав) прості іменні акції Відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» у кількості 279 545 штук (а.с.36-40, том 1). У матеріалах справи відсутні докази того, що укладення вказаного договору було здійснено відповідачем за погодженням або згодою позивача, тобто відповідачем було порушено умови п. 4.3.- 4.4. розділу 4 угоди від 28.08.2000 р. щодо зобов'язання не відчужувати у будь-якій формі акції ВАТ «КЗТВ» без попереднього погодження з іншою стороною та щодо відчуження відповідних цінних паперів лише після попереднього письмового схвалення таких дій іншою стороною.

Згідно п. 6.2. угоди від 28.08.2000 року, у випадку порушення будь-якою із Сторін умов цієї угоди винна сторона сплатить іншій стороні даної угоди за першою вимогою, але у будь-якому випадку не пізніше одного календарного місяця з дати виявлення порушення, штраф, еквівалентний 1 500 000 (одному мільйону п'ятистам тисячам доларів США).

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки угода між сторонами у справі була підписана 28.08.2000 р., правовідносини, що виникли між сторонами, у відповідній частині підлягають врегулюванню Цивільним кодексом Української РСР, в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 4 ЦК УРСР цивільні права і обов'язки виникають зугод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. За ст. 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Ст.153 ЦК УРСР, передбачено, що договір вважається укладеним, коли сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними умовами є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відтак, суд находить необґрунтованими доводи відповідача про те, що угода від 28.08.2000 р. є неукладеною або вказаний правочин є нікчемним, оскільки сторонами угоди у письмовій формі було визначено всі її істотні умови.

П. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У п.10 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ЦК України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом, крім випадків, коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення.

Згідно ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Оскільки станом на 22 квітня 2015 року НБУ було встановлено офіційний курс в розмірі 22,28 грн. за 1 долар США, визначена угодою від 28.08.2000 р. сума неустойки становить 33 420 000,00 грн. (1 500 000 х 22,28).

Ч. 2 ст. 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

З огляду на обставини, зазначені в рішеннях судів різних інстанцій, яким давалась оцінка правовідносинам сторін у даній справі (а.с.11-32, том 1) та які набрали законної сили, а саме у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва

від 22 серпня 2014 року по справі №761/29439/13-ц, залишеним без змін

ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року, рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року по справі №761/33936/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2014 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2014 року, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність між сторонами у справі зовов'язальних правовідносин за угодою від 28.08.2000 р.

Відповідач просив суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, при цьому згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу (а саме перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок).

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст.11, ч. 6 ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки матеріали справи не містять доказів зворотнього, а із наданих відповідачем письмових доказів та пояснень можливо лише припустити те, що позивач міг дізнатися із мережі Інтернет, включаючи джерела, вказані у наданих відповідачем роздруківках Інтернет-сторінок (а.с.91-103, 115-169, том 1, а.с.5-13, том 2.), про те, що відповідачем ОСОБА_7 ОСОБА_2 укладено договірм №Бв-21/02/08 купівлі - продажу цінних паперів від 18 лютого 2008 року, а відтак порушено умови п. 4.3.- 4.4. розділу 4 угоди від 28.08.2000 р., тому суд не вбачає підстав для відмови у позові з мотивів пропуску позивачем позовної давності. Так само припущенням є те, що позивач міг довідатися про порушення своїх прав відповідачем, будучи посадовою особою (головою спостережної ради) ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» яка за посадою має доступ до документів про склад акціонерів.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на те, що представником позивача визнано, що 03 червня 2014 року у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в ході судового розгляду справи №761/29439/13-ц за позовом ОСОБА_7 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним позивач дізнався про відчуження Михайловою ОСОБА_2 акцій ВАТ «КЗТВ», тобто після ознайомлення представника ОСОБА_3 з оригіналом договору купівлі - продажу цінних паперів №Бв-21/02/08 від 18 лютого 2008 року, відлік позовної давності слід відраховувати з вказаної дати, а відтак на момент звернення позивача із позовом до суду (25.04.2015 року) позовна давність за вимогою про стягнення із стягнення із відповідача неустойки (штрафу) не є такою, що сплинула.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду, при цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення неустойки (штрафу). Зважаючи на встановлені судом обставини справи та з огляду на визначені сторонами угоди від 28.08.2000 р. умови сплати неустойки (штрафу) та її розмір, суд не вбачає підстав для його зменшення у порядку ч.3 ст. 551 ЦК України.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 232, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) штраф в розмірі 33 420 000, 00 (тридцять три мільйони чотириста двадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_7 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)судові витрати по справі у сумі 3 654, 00 гривень (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій

Згідно з оригіналом. Суддя С.О. Бабій