Справа № 265/1422/15-ц
Провадження № 2/265/950/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 травня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення суми заборгованості за вкладом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за вкладом, посилаючись на те, що вона 4 серпня 2014 року уклала в Маріупольському відділенні № 2 Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» договір № НОМЕР_2 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у доларах США строком до 31 січня 2015 року на суму вкладу 2000 доларів США під 9,75% річних. Сума в розмірі 2000 доларів США на виконання умов договору позивачкою була внесена у повному обсязі на рахунок банку. За умовами договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, тобто 31 січня 2015 року. Натомість після закінчення строку дії договору позивачка неодноразово зверталась до відділення відповідача у м. Маріуполі з вимогою повернути всю суму вкладу та нараховані відсотки за вкладом, однак у поверненні грошей їй було відмовлено. В результаті цього позивач тривалий час позбавлений можливості розпоряджатися власними грошовими коштами. Окрім цього позивачем 17 лютого 2015 року було надіслано рекомендованим листом на адресу відповідача письмову заяву про повернення банківського вкладу та нарахованих процентів шляхом перерахування на інший рахунок вкладника, проте відповідач проігнорував вимоги повивача та залишив їх без виконання, не повернувши грошові кошти позивачці. У вказаній письмовій заяві позивач засвідчив також свій намір припинити дію договору з 1 лютого 2015 року. Таким чином строк розміщення вкладу закінчився, а грошові кошти у розмірі всієї суми вкладу позивачу на теперішній час не повернуті, в тому числі не сплачені проценти за вкладом станом в сумі 40,26 доларів США. На підставі цього, через ненадання позивачці можливості використання належних їй коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним, а отже з відповідача повинно бути стягнуто окрім суми вкладу та неповернутих відсотків по вкладу, також 3% річних та проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику. Враховуючи викладене просила стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 2000 доларів США, відсотки за користування вкладом в сумі 40,26 доларів США, 3% річних за період з 2 лютого 2015 року по 9 березня 2015 року в розмірі 5,92 доларів США та проценти за вкладом за період з 2 лютого 2015 року по 9 березня 2015 року в розмірі 19,23 доларів США, а загалом просила суд стягнути з відповідача 2065,41 доларів США.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності за наявними матеріалами справи.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановлячи заочне рішення, тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий ОСОБА_1 позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

На підставі ст. 1060 ЦК договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). При цьому за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу - Банківський рахунок), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Так відповідно до ст. 1066 ЦК за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За ч. 3 ст. 1068 ЦК банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

На підставі ч. 1 ст. 1074 ЦК обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

За ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 525 ЦК одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом було встановлено, що відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 2 березня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», тому з 3 березня 2015 року на підставі вказаної постанови Правління НБУ Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено тимчасову адміністрацію з призначенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк».

На підставі ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, крім іншого:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Натомість за п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Судом в судовому засіданні було встановлено, що між позивачем, ОСОБА_1, та відповідачем, ПАТ «Дельта Банк», був укладений 4 серпня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2, за яким позивачка розмістила в банку суму вкладу в розмірі 2000 доларів США строком до 31 січня 2015 року під 9,75% річних. На виконання умов договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок. При цьому зарахування вкладу на відкритий банком депозитний рахунок здійснювалось серед іншого з рахунку вкладника, відкритого в банку, в день укладання договору. Нараховані відсотки за вкладом за умовами договору виплачуються шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_3, а вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу також шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки №; НОМЕР_3. При цьому в договорі зазначено, що він діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (а. с. 10).

Відповідно до договору № 004-04967-010814 від 1 серпня 2014 року ОСОБА_1 відкрила у ПАТ «Дельта Банк» поточний рахунок № НОМЕР_3 в доларах США (а. с. 8).

Внесення на рахунок відповідача обумовленої договором банківського вкладу від 4 серпня 2014 року суми позивачкою підтверджується квитанцією № 38123875 від 1 серпня 2014 року на суму 2000 доларів США (а. с. 7).

При цьому позивачем 17 лютого 2015 року було надіслано на адресу відповідача заяву про повернення банківського вкладу та нарахованих процентів шляхом перерахування коштів на інший рахунок, де ОСОБА_1 також засвідчила свій намір припинити дію договору банківського вкладу від 4 серпня 2014 року (а. с. 11, 12).

Натомість на теперішній час суду доказів повернення грошових коштів ОСОБА_1 представниками банку не було надано, хоча строк дії договору банківського вкладу від 4 серпня 2014 року сплив, а вимога позивачки від 17 лютого 2015 року залишилась без виконання.

Судом таким чином було встановлено, що позивачка після закінчення строку дії договору банківського вкладу звернулась до банку із заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчила свої наміри припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, чого однак не здійснив, чим порушив свої грошові зобов'язання перед позивачкою.

Оскільки доказів повернення представниками банку суми вкладу ОСОБА_1 в розмірі 2000 доларів США та нарахованих за договором банківського вкладу відсотків не було надано суду, то таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивачки по поверненню таких коштів відповідачем є правомірними.

Вирішуючи питання про розмір суми вкладу та відсотків, на які має право ОСОБА_1, суд виходить з того, що сума вкладу в розмірі 2000 доларів США на вимогу позивачки від 17 лютого 2015 року внаслідок закінчення строку розміщення вкладу за договором від 4 серпня 2014 року станом на 1 лютого 2015 року, тобто до моменту введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», повинна бути стягнута з ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі, оскільки обмеження задоволення вимог вкладників під час тимчасової адміністрації в банку відповідача за змістом ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

При цьому на підставі ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників повиннні бути здійснені в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ на день початку процедури Фондом здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», тобто на 3 березня 2015 року.

За офіційним курсом Національного Банку України станом на 3 березня 2015 року 1 долар США дорівнював 26,858114 грн. (а. с. 30).

Таким чином сума боргу зва вкладом в національній валюті, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 дорівнює 53716,23 грн. (2000 х 26,858114 = 53716,23).

В частині нарахованих та несплачених ОСОБА_1 на умовах договору банківського вкладу відсотків відповідачем суд зазначає, що вимоги позивачки з повернення їй несплаченої суми процентів за договором в сумі 40,26 доларів США також правомірні.

Протягом дії договору банківського вкладу від 4 серпня 2014 року (з 4 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року) відповідач повинен був нарахувати та сплатити за розміщення депозиту ОСОБА_1 загалом 96,70 доларів США (2000 х 0,0975 / 365 х 181 = 96,70).

Оскільки доказів повернення у повному обсязі нарахованих відсотків за договором від 4 серпня 2014 року відповідачем суду не було надано, то вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь відсотків в сумі 40,26 доларів США обґрунтовані.

Таким чином в цій частині вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом стягнення з ПАТ «Дельта Банк» нарахованих за договором банківського вкладу від 4 серпня 2014 року відсотків в національній валюті, що складає 1081,31 грн. (40,26 х 26,858114 = 1081,31).

Натомість вирішуючи питання про стягнення з відповідача відсотків за користування банком грошовими коштами позивачки поза строком розміщення вкладу, а також щодо стягнення 3% річних за прострочення виконання зобовязання відповідачем за договором від 4 серпня 2014 року, суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Так відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Натомість за п. п. 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації банку не здійснюється нарахування фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами; а також не здійснюється нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Таким чином вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані щодо стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими позивачки поза строком розміщення вкладу, а також 3% річних за прострочення виконання зобовязання банком за період з 1 лютого 2015 року по 2 березня 2015 року включно, однак необґрунтовані - за період з 3 березня 2015 року по 9 березня 2015 року, тобто під час тимчасової адміністрації банку відповідача.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, яка ним була викладена у постанові № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року.

Крім цього Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13 висловив правову позицію, за якою вбачається, що відповідно до ст. ст. 526, 1058 ЦК зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки), тому в випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку без надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК.

На підставі переліченого з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки відсотки за понадстрокове використання вкладу ОСОБА_1 в сумі 430,46 грн. (2000 х 0,0975 /365 х 30 х 26,858114 = 430,46), а також 3% річних від простроченої суми вкладу в розмірі 132,45 грн. (2000 х 0,03 / 365 х 30 х 26,858114 = 132,45).

Таким чином загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 становить 55360,45 грн. (53716,23 + 1081,31 + 430,46 + 132,45 = 55360,45).

На підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення суми заборгованості за вкладом - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», , розташованого в м. Києві по вул. Щорса 36-Б, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, тимчасово зареєстрованої в місті Маріуполі по бул. Комсомольському 54 кв. 88, заборгованість за договором банківського вкладу № НОМЕР_2 від 4 серпня 2014 року в загальному розмірі 55360 (пятдесят п'ять тисяч триста шістдесят) гривень 45 копійок.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду позивачем може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя