Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2835/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
УХВАЛА

Іменем України

22.12.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гайсюка О.В.

суддів:ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

ОСОБА_5 зазначила, що 19.09.1992 р. був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Шлюб було розірвано 31.05.2013 р. за рішенням суду.

Під час шлюбу було придбане майно, яке залишилося у відповідача, а саме:

- причіп ГКБ 8352, 1988 року випуску, д/н НОМЕР_1;

- автомобіль НОМЕР_2, чорного кольору;

- автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_3, сірого кольору, який був придбаний частково і за кошти подаровані її батьком.

Посилаючись на це, а також вважаючи, що частки дружини та чоловіка при поділу майна є рівними, позивач ОСОБА_5 просила здійснити поділ майна, визнавши за нею право на автомобіль SKODA, та виділити цей автомобіль їй, а відповідачу залишити у власності причіп, та автомобіль ГАЗ.

У березні 2015 р. ОСОБА_5. доповнила позовну заяву та зазначила, що на її думку вартість причепа складає 24 000 грн., автомобіля ГАЗ- 19200 грн., автомобіля Skoda- 240 000 грн., а тому просила ще й стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію у сумі 98 400 грн. (а.с.34-35).

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

ОСОБА_5 зазначила, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 вона та ОСОБА_4 придбали автомобіль НОМЕР_4.

У судовому засіданні, під час розгляду справи про поділ майна за її позовом до ОСОБА_4, який вона пред'явила у січні 2015 року вона дізналася, що за договором купівлі-продажу цього автомобіля від 03.03.2015 року, на підставі довідки-рахунку ВІА № 952777 від 03.03.2015р. новим власноком автомобіля є їхня дочка ОСОБА_6.

Посилаючись на те, що вона не давала письмової згоди на відчудження автомобіля, а ОСОБА_4 продовжує користуватися автомобілем та уклав фіктивний договір з метою приховати автомобіль від поділу, ОСОБА_5 просила визнати договір купівлі-продажу автомобіля? недійсним (а.с.71-72).

Ухвалою Кіровоградського районного суду від 20.04.2015 р. зазначений позов об'єднаний в одне провадження з первісним позовом (а.с.102-103).

Рішенням Кіровоградського районного суду від 19 жовтня 2015 року позови ОСОБА_5 задоволені.

Договір купівлі-продажу автомобіля визнано недійсним.

У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_5 право власності на автомобіль SKODA та залишено у власності ОСОБА_4 автомобіль ГАЗ та причіп.

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто 61281,56 грн. грошової компенсації за різницю у вартості виділеного в натурі майна (а.с.198-200).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на автомобіль SKODA, а у власності ОСОБА_5 залишити причіп та автомобіль ГАЗ-3102, посилаючись на те, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Зокрема, відповідач вважає що суд не врахував того, що причіп знаходиться у колишньої дружини у користуванні, а автомобіль SKODA був придбаний саме для нього, за його особисті кошти, і цим автомобілем користувався тільки він, що у ОСОБА_5 є автомобіль придбаний після розірвання шлюбу, що з ним (відповідачем) проживає повнолітній син, який навчається у льотній академії. На думку відповідача суд в порушення вимог ст.77 СК стягнув грошову компенсацію без попереднього внесення ОСОБА_5 грошової суми на депозитний рахунок суду (а.с.219-224).

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалити рішення, яким залишити автомобіль у власності відповідача ОСОБА_4, а причіп та автомобіль ГАЗ виділити колишній дружині, стягнувши на її користь з відповідача грошову компенсацію.

Представник позивача з доводами скарги не погодилася.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як правильно встановлено судом і підтверджено матеріалами справи сторони? ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1992 року, цей шлюб розірваний за рішенням суду 31.05.2013 року (а.с.3).

Судом правильно встановлено і з цим погоджуються сторони, що під час шлюбу на імя ОСОБА_7 були придбані автомобіль ГАЗ, причіп та автомобіль SKODA (а.с.50).

Відповідно до ст.60 СК майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суд належним чином оцінив докази у справі, зокрема, покази свідка ОСОБА_8 про те, що він у березні 2012 року подарував ОСОБА_4 12000 доларів США на придбання автомобіля SKODA, а тому не погодився з доводами ОСОБА_4 про те, що придбаний в 2012 році (під час шлюбу) автомобіль SKODA є власністю лише його (ОСОБА_4П.). Адже згідно ст.719 ЦК договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, покази свідка ОСОБА_8, на які послався відповідач у скарзі не є допустимим доказом в цій справі (ч.2ст.59 ЦПК).

Оскільки ніхто із сторін не довів того, що зазначені транспортні засоби були придбані за їх особисті кошти, а ст. 60 СК презюмує те, що майно вважається набутим за спільні кошти подружжя, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що всі транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя і кожна із сторін має рівну частку в цьому майні.

Зміст апеляційної скарги відповідача і пояснення представника відповідача вказує на те, що відповідач не заперечує того, що зазначені транспортні засоби є спільною сумісною власністю сторін, що їх частки рівні, що спір існує лише стосовно того, кому із сторін залишити у власності автомобіль SKODA зі сплатою грошової компенсації за різницю у вартості виділеного в порядку поділу майна.

Розмір компенсації також сторони не оспорили (61281, 56 грн.).

Загальна вартість майна становить (20902,05 грн. + 23353,20 грн. + 166818,37 грн.? а.с.130-141,148-154,156-166) 211073,62 грн. Вартість майна, що виділяється кожній стороні складає 105536,81 грн.

Вартість причепа та автомобіля ГАЗ складає 44255,25 грн. (20902,05 + 23353,20 грн.).

Різниця у вартості майна, що може бути виділена кожній стороні складає 61281,56 грн. (105536,81? 44255,25 грн.).

Відповідач погодився з рішенням суду в частині визнання договору купівлі- продажу автомобіля SKODA недійним, що підтверджується змістом апеляційної скарги та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні апеляційного суду. Відповідно до ч.2 ст.68 СК розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного Кодексу України. Визнаючи, договір купівлі-продажу недійсним, суд виходив саме з того, що позивач ОСОБА_5 такої згоди не давала і з цим погодилися сторони.

Здійснюючи поділ майна, суд правильно виходив з того, що підстави для відступу від засад рівності часток сторін відсутні (ч.2 ст.70 СК).

Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, то суд правильно розподілив це майно між сторонами в натурі, враховуючи його вартість та інтереси сторін. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 проживає в м. Кіровограді, а відповідач проживає та працює в сільській місцевості де може використовувати, як автомобіль ГАЗ так і причіп.

Син сторін проживає разом з ОСОБА_5, що підтверджено довідкою квартального комітету від 07.12.2015 р. Син навчається в Кіровоградській льотній академії, що вказує на те, що автомобіль SKODA може використовуватися саме в інтересах сімї позивача.

Із змісту ст.71 Сімейного Кодексу вбачається, що грошова сума повинна вноситися на депозитний рахунок суду лише у випадку присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності, а не за різницю у вартості виділеного в натурі рухомого майна.

Наведене свідчить про те, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: