Справа № 464/8907/14 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/3191/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи:48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 05 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя - відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач - ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним, оскільки судом неповно з"ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що жодних шлюбних договорів між сторонами за час їхнього спільного проживання у шлюбі укладено не було, в зв"язку з чим вважає, що її позов підлягає до задоволення. В апеляційній скарзі просить рішення Сихівського районного суду міста Львова від 05 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_8 з 19.09.2002 року перебували у шлюбі. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.04.2013р. по справі №464/2500/13-ц, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу, а саме: 08.07.2009 року сторони згідно з нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири набули у власність квартиру АДРЕСА_1, а саме: відповідач ОСОБА_8 - 3/4 ідеальних частки квартири, а позивач ОСОБА_5 - 1/4 ідеальну частку, який сторонами в судовому порядку не оскаржувався.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що між сторонами існувала домовленість якою вони в письмовій формі (договір купівлі-продажу квартири) визначили частку квартири яка належить кожному з них.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд прийшов до правильного висновку, встановив фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд першої інстанції покликаючись на вищезгадані норми прийшов до правильного висновку, з яким колегія суддів погоджується в повній мірі, що сторони скориставшись своїм правом, при підписанні договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом спору, самостійно визначили та погодилися з частками права власності на квартиру АДРЕСА_1, а саме: відповідач ОСОБА_8 - 3/4 ідеальних частки квартири, а позивач ОСОБА_5 - 1/4 ідеальну частку, тобто домовилися між собою про визначення часток у спірному майні.

Також слід наголосити, що за пояснень в якості свідків, батьків сторін: ОСОБА_6 та ОСОБА_10 даних в суді першої інстанції, встановлено, що необхідність визначення часток в договорі купівлі-продажу квартири зумовлена тим, що саме батьками сторін по справі надавалися кошти на придбання спірної квартири, а частки визначалися відповідно до частини коштів, які надавалися ОСОБА_6 та ОСОБА_10 їх дітям, позивачу та відповідачу, з чим останні погодилися та визначили в умовах договору купівлі-продажу квартири від 08.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А. за реєстровим № 859.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірна квартира придбана не за спільні кошти подружжя - сторін по справі, а за кошти батьків останніх, в зв»язку з чим між сторонами виникла домовленість про визначення права власності на частки квартири пропорційно до наданих коштів їх батьками на придбання спірного майна, в зв»язку з чим колегія суддів вважає, що дане майно не пілягає поділу в рівних частинах між подружжям.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 05 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.М. Курій

Н.П. Крайник