АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9404/15 Справа № 208/6909/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нельга Д. В. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Добролюбовій І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропет-ровської області від 24 вересня 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем вони мають малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 З липня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо, син проживає разом із нею, та знаходиться на її утриманні. Вона не працює, і не має можливості забезпечувати собі й дитині мінімального прожиткового рівня, через що змушена звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача на своє утримання аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років. Позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення дитини трирічного віку, а також стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 300,00 грн. (а.с.3-4).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропет-ровської області від 24 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2015 року до досягнення сином трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18-19).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідачів, оскільки жодна з сторін не зверталась до суду з заявою про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (а.с.22-23).

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене і не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що аліменти на утримання позивача на період до досягнення дитиною трьох років підлягають сплаті в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має не регулярний мінливий дохід.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом цієї норми суд, який вирішує питання про стягнення аліментів на утримання дружини, при виборі виду стягнення аліментів у частці або у твердій грошовій сумі не пов'язаний позовними вимогами в цій частині, оскільки враховує можливості одержання утримання від повнолітніх дітей, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення суду першої інстанції в частині вибору судом способу утримання позивачем не оскаржене.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідач, оскаржуючи рішення суду в частині стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі, доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу, суду не надав.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: