Справа № 215/1748/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі головуючого, судді - Квятковського Я.А

за участю секретаря - Махоні Н.Ю.

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» віділення№10 Криворізької філії про розірвання договору банківського вкладу і видачу вкладу та нарахованих за ним процентів,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» віділення№10 Криворізької філії про розірвання договору банківського вкладу №305835/46228/3-14 та стягнути 30000 грн. депозитного вкладу з нарахованими згідно умов договору відсотками, стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 400 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 23.12.2014 р. він уклала з ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" договір-заява № 305835/46228/3-14 строкового банківського вкладу "Класік" на суму 30000 грн. на строк 3 місяці з виплатою Відповідачем на його користь відсотків на суму депозитного вкладу у розмірі 22% річних. 20.03.2015 року та 23.03.2015 року він звернувся до представника відповідача із заявами про повернення суми вкладу. Але банк кошти не повернув та не надав ніякої відповіді. Тому просить суд стягнути з відповідача суму вкладу, проценти, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та сплачений судовій збір 400 грн..

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.12.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" укладено договір-заява № 305835/46228/3-14 строкового банківського вкладу "Класік" на суму 30000 грн. на строк 3 місяці з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу у розмірі 22% річних (а.с. 6). Зазначену суму було внесено позивачем на розрахунковий рахунок, відкритий у банку, що підтверджується копією квитанції №208814 від 23.12.2014 р. (а.с.7).

20.03.2015 року та 23.03.2015р. позивач звернувся з завами про повернення банківського вкладу з процентам (а.с. 9).

Відповідно до умов договору-заяви п.1, банк нараховує і виплачу вкладникові проценти за ставкою 22 % річних. Дата повернення вкладу - 23.03.2015 р. Строк вкладу три місяці. В договорі визначені умови дострокового розірвання договору. Так виплата процентів, нарахованих на вклад здійснюється у день закінчення строку,одночасно з поверненням суми вкладу.

Пунктом 1 договору-заяви передбачено право вкладника на дострокове повернення суми вкладу на умовах та порядку передбачених договорами строкового вкладу.

Як вказує позивач у своєму позові, позивачу банк роз'яснив, що він керуючись п. 5 договору повідомив відповідача про свій намір розірвати договір, шляхом написання заяви про повернення вкладу 20.03.2012 року та 23.03.2015 року.

Проте, банк до цього часу не повернув грошовий вклад та проценти по ньому, не надав ніякого пояснення коли гроші будуть повернуті.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із п. 18. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-39цс13 у постанові від 29.05.2013р., якщо позивач у день закінчення строку дії договору банківського вкладу звернувся до банку із заявою про повернення банківських вкладів кожний, то вони засвідчили свої наміри припинити дію договорів. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів. За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013р. у справі № 6-140 цс/13, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

У постанові пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами в грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

Суд відмовляє в позові щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно роз'яснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди "обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач порушив право позивача на повернення суми вкладу, у тому числі і дострокове, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу за договором-заявою банківського строкового вкладу № 305835/462283-14 від 26.12.2014 р. у розмірі 30 000 грн. та відсотки за вкладом у розмірі 22 % , задовольнивши позовні вимоги позивача частково.

Позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530 1058 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором-заявою № 305835/462283-14 від 26.12.2014 р. в розмірі у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн., з нарахованими відсотками згідно умов договору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 400 грн. судового збору.

В частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Копію рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене іншими особами, які беруть участь у справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: