Справа № 504/151/15-ц
15.04.2015смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря - Мельникової В.М., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, смт. Комінтернівське, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» про звернення стягнення на предмети іпотеки, шляхом визнання права власності на предмети іпотеки, стягнення судового збору, -
Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 05.1-9ю/2014/2-1 від 24.01.2014 року ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» отримав від ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» кредит у розмірі 900 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,5 % річних.
З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» за кредитним договором № 05.1-9ю/2014/2-1 від 24.01.2014 року, між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 04-998/1-1 від 24.01.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 19, відповідно до якого останній передав банку земельну ділянку загальною площею 0,1640 га, що розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2, та на житловий будинок, загальною площею 299,3 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, АДРЕСА_1.
Представник позивача в позові посилається на те, що на теперішній час заборгованість за кредитним договором № 05.1-9ю/2014/2-1 від 24.01.2014 року не погашена в повному обсязі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку передбаченому ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України.
У судове засідання представник позивача - Бондаренко Н.О., яка діє на підставі довіреності № 174 від 25.12.2014 року, не з'явилася, однак подала до суду заяву, якою підтримала заявлені позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві. Одночасно, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася повторно, про поважність причини своєї відсутності у судовому засіданні суду не повідомила, у зв'язку з чим, суд, виходячи зі змісту ст. 169 ЦПК України, вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача.
Суд приймає до уваги той факт, що відповідачу надавалась можливість заперечувати, не визнавати позовні вимоги, доказувати протилежне, тобто відповідач не скористався своїм правом з власної ініціативи та за власним волевиявленням.
Третя особа - ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» у судове засідання не з'явилася повторно, про поважність причини своєї відсутності у судовому засіданні суду не повідомила, у зв'язку з чим, суд, виходячи зі змісту ст. 169 ЦПК України, вважає можливим розгляд справи за відсутності третьої особи.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.04.2015 року ухвалено розгляд справи у заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:
В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2014 року між року ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» та ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» було укладено кредитний договір № 05.1-9ю/2014/2-1.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 900 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 23.01.2017 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20,5 % річних.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору.
Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, відповідачу було відкрито позичковий рахунок в ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та надано суму кредиту, що підтверджується виписками по особовому рахунку та меморіальним ордером № 7517208 від 27.01.2014 року.
З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» за кредитним договором № 05.1-9ю/2014/2-1 від 24.01.2014 року, між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 04-998/1-1 від 24.01.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 19.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до положень п.1.1 іпотечного договору від 24.01.2014 року ОСОБА_2 передала в іпотеку позивачу, в якості забезпечення виконання ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» зобов'язань за кредитним договором № 05.1-9ю/2014/2-1 від 24.01.2014 року, - земельну ділянку площею 0,1641 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, Чос О.П., 03.06.2008 року за реєстровим № 1101, зареєстрованого в Державному реєстрі право чинів 03.06.2008 року, що підтверджується відповідним витягом за № 6025887 від 03.06.2008 року; державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів Одеської області 20.11.2006 року, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_4; - житловий будинок літ. «А» загальною площею 299,3 кв.м., житловою площею - 89,4 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами: підвалу - літ. «пд.(А)», тамбуру - літ. «а», підпорними стінками, верандою - літ. «а1», верандою - літ. «а2», верандою - літ. «а3», погрібу - літ. «Б», комори - літ. «В», душу - літ. «Г», вбиральні - літ. «Д», альтанки - літ. «Е», І - цистерни, ІІ - брукування, № 1-6 - огорожі, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, Чос О.П., 03.06.2008 року за реєстровим № 1101, зареєстрованого в Державному реєстрі право чинів 03.06.2008 року, що підтверджується відповідним витягом за № 6025887 від 03.06.2008 року, зареєстрованого в Комінтернівському районному бюро технічної інвентаризації Одеської області та в електронному Реєстрі про реєстрацію права власності на нерухоме майно 02.04.2012 року в книзі № 24, запис № 70, реєстраційний номер за РПВН: 2418270.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» за кредитним договором № 05.1-9ю/2014/2-1 від 24.01.2014 року, а саме непогашення кредиту та несплата процентів за користування кредитом призвели до виникнення заборгованості, про що, відповідно до п. 4.4 цього кредитного договору, майновому поручителю було направлено вимогу від 17.09.2014 року за вих. № 05.1-05/3695, що відповідним поштовим конвертом з повідомленням.
Проте, станом на 12.12.2014 року заборгованості ТОВ «ПРОФІТ-МЕЙКЕР» перед ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» за кредитним договором № 05.1-9ю/2014/2-1 від 24.01.2014 року складає 1 276 556,78 грн., з них:
заборгованість за кредитом - 775 000 грн.;
нараховані несплачені проценти - 74 851,42 грн.;
пеня за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості - 77 223,98 грн.;
пеня за несвоєчасну сплату процентів - 3 409,75 грн.;
3 % річних від простроченої суми процентів - 392,33 грн.;
3 % річних від простроченої суми кредити - 9 045,21 грн.;
індекс інфляції за час прострочки по сплаті процентів - 2 863,12 грн.;
індекс інфляції за час прострочки по кредиту - 63 770,97 грн.;
штраф за прострочки кредиту - 45 000 грн.;
штраф за прострочку сплати процентів - 225 000 грн.
Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; солідарні боржники залишаються бути зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Стаття 541 ЦК України визначає, що солідарний обов'язок виникає у випадках, зокрема, встановлених договором.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 3 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Пунктами 4.2, 4.2.3 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перелічених в даному положенні договору способів, в тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
В Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 7 жовтня 2010 року Верховний суд України роз'яснив наступне: «...нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону № 898-IV) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом».
Такі ж положення містить пункт 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: «З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.»
Таким чином, як слідує із вищезазначеного, нормами чинного законодавства ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.
Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеного 15.12.2014 року ТОВ «Будфінанс-Консалт», вартість предмету іпотеки - земельної ділянки, загальною площею 0,1640 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, с. Олександрівка, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2, цільове призначення «будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2008 року, станом на 15.12.2014 року складає 139 449,20 грн.
Згідно рецензії від 27.12.2014 року звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складений 15.12.2014 року ТОВ «Будфінанс-Консалт» відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні», «Національного стандарту № 1» та «Національного стандарту № 2», - класифікується як такий, що відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна, складеного 15.12.2014 року ТОВ «Українська комерційна власність», вартість предмету іпотеки - житлового будинку, загальною площею 299,3 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, АДРЕСА_1. який належить ОСОБА_2 станом на 12.12.2014 року складає 956 862 грн.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову.
Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3654 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 541, 543, 554, ч. 1 ст. 585, ст. 589, ч. 1 ст. 625, ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 1, 5, 12, 35, ч. 1, 3 ст. 33, ст. 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», пункт «г» ст. 140 Земельного кодексу України, пункт 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 74, 76, 77, 88, 169, 208, 212, 215, 223 -233, 292 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення може бути оскаржено в десятиденний строк з моменту його отримання в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області
Суддя В. К. Барвенко