АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7725/15 Справа № 208/6615/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дніпродзержинського управління з експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про усунення перешкод та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5, Дніпродзержинське управління з експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, Управління містобудування та архітектури Дніпродзержинської міської ради, про встановлення сервітуту та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, Дніпродзержинського управління з експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз») про усунення перешкод та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Вказував, що 27 липня 2007 року на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою та з 2009 року намагається вирішити питання щодо газопроводу, який проходить по його домоволодінню та не відповідає технічним нормам, створює небезпеку для оточуючих та для нього, а ПАТ «Дніпропетровськгаз»» відмовляється виконувати роботи з експлуатації цього газопроводу.

Зазначав, що 13 вересня 2013 року він звернувся із заявою до Головного інженера Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства та просив прийняти заходи щодо приведення газопроводу до відповідних норм для експлуатації або відключення.

Посилаючись на те, що згідно відповіді Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України територіального управління держгірпромнагляд у Дніпропетровській області від 11 липня 2014 року було проведено перевірку, якою встановлено, що будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу низького тиску при газифікації житлового будинку АДРЕСА_2 виконані до проекту, замовником якого є власник будинку ОСОБА_2, газопровід має ряд дефектів, а тому просив суд усунути йому, як власнику домоволодіння АДРЕСА_1, перешкоди з боку відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Дніпропетровськгаз» шляхом зобов'язання здійснення повного демонтажу за рахунок ОСОБА_2 частини газопроводу, який проходить безпосередньо через домоволодіння по АДРЕСА_1; стягнути на його користь з Дніпродзержинського управління з експлуатації газового господарства моральну шкоду в розмірі 200.000 грн.

У травні 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення сервітуту та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що йому на праві приватної власності належать 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_2, власником 3/5 частин цього будинку є ОСОБА_5

Зазначав, що житловий будинок №106 газифікований, газопостачання в квартири здійснюється за допомогою збудованого транзитного газопроводу, який підключено до газопроводу на території земельної ділянки АДРЕСА_3, власником якої є ОСОБА_4, та проведено через земельну ділянку АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3

Вказував, що будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу низького тиску при газифікації будинку виконані в 1995 році відповідно до проекту Д676/94-ГСВ, виготовленого в 1994 році ДКО «Укрпроектреконструкція», на будівництво транзитного газопроводу через дільницю №104 до його будинку із врізкою до газопроводу на дільниці АДРЕСА_3, на що була отримана письмова згода осіб, які були на той час власниками житлових будинків №102 та №104.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3, придбавши у 2006 році житловий будинок АДРЕСА_1, самовільно, без проекту та без дозволу інспекції державно-будівельного контролю, з рядом інших порушень, виконав будівельні роботи, самовільно зніс опори з кріпленням транзитного газопроводу, що зробило використання газопроводу небезпечним, а тому просить суд встановити сервітут щодо користування ним частиною земельної ділянки АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_4, та частиною земельної ділянки АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, по яким, відповідно до проекту Д676/94-ГСВ, виготовленого в 1994 році ДКО «Укрпроектреконструкція», прокладений транзитний газопровід низького тиску для газопостачання будинку АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_3 забезпечити доступ до частини земельної ділянки АДРЕСА_1 та до самовільно збудованих приміщень житлового будинку АДРЕСА_1, через які проходить транзитний газопровід, а також до самого газопроводу низького тиску для подальшої експлуатації, технічного обслуговування та ремонту газопроводу; зобов'язати ОСОБА_3 за власні кошти відновити опори частини газопроводу на земельній ділянці АДРЕСА_1 відповідно до проекту Д676/94-ГСВ, виготовленого в 1994 році ДКО «Укрпроектреконструкція».

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 та в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні його позову та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що суд в цій частині ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову та ухвалення нового рішення про задоволення його зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що суд в цій частині ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційних скарг та скасуванню рішення суду.

Згідно зі ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, які надані сторонами.

За ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковим В.Ю., є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

ОСОБА_3, після придбання житлового будинку, здійснив самовільну прибудову до будинку, при цьому транзитний газопровід, що йде до будинку АДРЕСА_2, опинився всередині приміщення, що є грубим порушенням проектного рішення та свою чергу не дає можливості виконувати якісне технічне обслуговування, яке встановлено територіальним управлінням Держгірпромнагляду.

З акту-припису від 24 червня 2014 року вбачається, що власнику домоволодіння АДРЕСА_1 майстром служби ВДСГ управління газового господарства надано розпорядження. У зв'язку з аварійним станом зовнішнього газопроводу, прокладеного з будинку №102 через територію будинку №104 на будинок №106 необхідно виконати виніс газопроводу з приміщення жилого будинку, установити опори (а.с.17).

З листа територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області від 11 липня 2014 року за №3006-15/05 вбачається, що за скаргою позивача ними була проведена перевірка технічного стану газопроводу низького тиску, якою встановлено, що будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу низького тиску при газифікації житлового будинку АДРЕСА_2 виконані відповідно до робочого проекту, замовником якого є власник будинку ОСОБА_2; газопровід має дефектні зварні з'єднання; на території земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 відсутні опори/кріплення газопроводу низького тиску; частина транзитного газопроводу від будинку №102 до будинку АДРЕСА_2 проходить через приміщення будинку АДРЕСА_1, яке збудоване позивачем після введення газопроводу в експлуатацію, що є грубим порушенням проектного рішення та не дає змоги виконувати якісне технічне обслуговування. Згідно висновку технічного обстеження, виконаного Дніпродзержинським УЕГГ, газопровід не кваліфікується як такий, що знаходиться у аварійному стані (а.с.18-19).

22 серпня 1995 року ОСОБА_2, власник будинку АДРЕСА_4, звернувся з заявою до управління газового господарства щодо виконання робіт по газифікації його будинку (а.с.49).

В цей же день між ОСОБА_2 та управлінням газового господарства було укладено підрядний договір №25 на виконання робіт (а.с.50).

03 жовтня 1995 року складено акт про прийом закінченого будівництвом об'єкту системи газопостачання (а.с.51).

Згідно наданого проекту Д676/94-ГСВ, він розроблений та виготовлений в 1994 році ДКО «Укрпроектреконструкція» з урахуванням дозволу власників сусідніх будинків №102 та АДРЕСА_1 (а.с.66).

На підставі розробленого у 1994 році проекту газопостачання на житловий будинок АДРЕСА_2 збудовано газопровід та введено його в експлуатацію 1995 році.

Відповідно до зазначеного проекту дворовий газопровід проходить через територію домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За правилами ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники землі повинні дотримуватися правил добросусідства.

Згідно зі ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільовою призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Сервітут - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут) (ст.100 ЗК України).

Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут) (ст.401 ЦК України).

Статтею 152 ЗК України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки та визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В п.1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз'яснено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до вимог п.1.4.3, 1.4.4 НПАОП 0.00-1.20-98 «Правил безпеки систем газопостачання України» відповідальність за технічний стан і безпечну експлуатацію систем газопостачання, а також справний стан і безпечне користування газовими приладами і апаратами в житлових будинках, що належать громадянам на правах особистої власності покладається на їх власників.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в задоволені його зустрічного позову відмовлено безпідставно до уваги не приймаються, оскільки ОСОБА_2 дійсно не довів необхідність встановлення сервітуту, оскільки не звертався належним чином до ОСОБА_3 у відповідності до ст.402 ЦК України з пропозицією укладення договору про встановлення земельного сервітуту, сторони не вирішували питання про укладення договору сервітуту у встановленому порядку, а оскільки порядок укладення договору сервітуту не виконаний, то звернення позивача з позовом до суду про встановлення такого сервітуту на даний час є передчасним.

ОСОБА_2 вимагає встановлення земельного сервітуту для надання права проходу для обслуговування та поточного ремонту газопроводу.

Закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання земельної ділянки неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо варіанту встановлення земельного сервітуту, його істотних умов із зазначенням способу обтяження земельної ділянки відповідача, який б був найменш обтяжливим для відповідача, що свідчить про недотримання ним положень ч.4 ст.98 ЗК України.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не з'ясував обставини справи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі стосовно того, що він газом не користується, використовуючи іншу систему опалення будинку, а отже ОСОБА_2 повинний зробити собі власні технічні умови для використання газопроводу, не можуть слугувати підставою для задоволення його позовних вимог.

Відшкодування моральної шкоди за даним видом правовідносин не передбачене.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_3 самовільно, без відповідного дозволу, зробив прибудову, внаслідок своїх незаконних дій та з порушенням технічних норм замурував газову трубу, а відповідно до вимог ч.2 ст.383 ЦК України та ст.152 ЖК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.