ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3807/14
Провадження № 4-с/210/22/15
У Х В А Л А

"14" серпня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судді: Скотар Р.Є.,

при секретарі: Таранущенко В.С.,

за участі представника заявника ОСОБА_2,

державного виконавця Вакуліної А.О.,

заінтересована особа - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на бездіяльність державного виконавця Інгулецького відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПАТ «ІнГЗК») звернулося до суду із вищевказаною скаргою. В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні в Інгулецькому відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі Інгулецький ВДВС КМУЮ) знаходиться на виконанні виконавчий лист Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 2/210/1674/14 від 11.11.2014 р. про стягнення з ПАТ «ІнГЗК» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 18000,00грн. Заявник зазначає, що 03.06.2015 року на виконання виконавчого листа ним перераховано 18000,00грн., а саме: на рахунок ОСОБА_4 14739,00грн. (як оплату моральної шкоди); на рахунок Управління державної казначейської служби України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу 2991,00грн. в якості податку на доходи фізичних осіб із загальної суми заборгованості; 270,00 грн військовий збір, тому вважає, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, виконано у повному обсязі, тому державний виконавець зобовязаний був закрити виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням. Однак, державним виконавцем 16.07.2015 року на їхне зверення від 04.06.2015 року щодо закриття виконавчого провадження, до державного виконавця, відмовлено у звязку з відсутністю підстав для закриття виконавчого провадження, тому ПАТ «ІнГЗК» звернувся до суду з зазначеною скаргою та просить визнати бездіяльність державного виконавця Вакуліної А.О. неправомірною та зобовязати закінчити зазначене виконавче провадження, про що винести постанову.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 скаргу підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що ПАТ «ІнГЗК» у повному обсязі виконало рішення суду, на підставі якого винесено виконавчий документ, зокрема перерахувало 18000,00грн., з яких 2991,00грн. було перераховано на розрахунковий рахунок казначейської служби у якості податку на доходи фізичних осіб, т.я. ПАТ «ІнГЗК» являється податковим агентом у відповідності з нормами Податкового кодексу України та 270,00 військового збору. Сума у розмірі 14739,00грн. була перераховано стягувачеві. Тому державний виконавець, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний був закінчити виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням рішення суду.

Державний виконавець Вакуліна О.А. заперечувала проти скарги ПАТ «ІнГЗК», пояснила, що підстави для закриття провадження відсутні, оскільки за рішенням суду боржник має сплатити ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 18000,00 грн., але всупереч рішенню суду сплатив 14739, 00 грн., тим самим виконавши лише частково рішення суду.

Заінтересована особа ОСОБА_4 до суду не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлений, про причину неявки суд не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши представника заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2014 року у справі № 210/3807/14-ц, пр. №2/210/1674/14 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ "ІнГЗК" про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ " ІнГЗК " на користь ОСОБА_4 24300 ,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ "ІнГЗК" судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, вищевказане рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ ІнГЗК на користь ОСОБА_4 та зменшено розмір моральної шкоди до 18000,00 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

У подальшому, на виконання рішення апеляційного суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконані в Інгулецькому ВДВС КМУЮ, тобто за місцем знаходження боржника.

Постановою державного виконавця ВП № 46627346 від 24.02.2015року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/210/1674/14 від 11.11.2014 р.

ПАТ «ІнГЗК» на виконання рішення суду сплатило 18000,00грн., а саме: на рахунок ОСОБА_4 14739,00грн. (як оплату моральної шкоди); на рахунок Управління державної казначейської служби України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу 2991,00грн. в якості податку на доходи фізичних осіб із загальної суми заборгованості; 270,00 грн військовий збір, що підтверджується платіжними дорученнями №№ НОМЕР_1, , від 03.06.2015 р.

ПАТ «ІнГЗК» звернувся 04.06.2015 р. до Інгулецького ВДВС КМУЮ із заявою про закінчення виконавчого провадження. Листом від 16.07.2015р. Інгулецьким ВДВС КМУЮ надано відповідь, що підстави для винесення постанови про закриття провадження відсутні.

Разом з тим, з такими доводами скаржника суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. п. 18 та 23 рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі «Ліпісвіцька проти України» судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні. Тобто, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом. При здійсненні виконавчою службою виконання остаточного рішення, провадження має бути закінчено без зволікань.

Частиною 1 статті 6 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як наголошує ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі", перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до статей 1, 5 закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_4, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначає виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, зокрема: п. 8 - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно з ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» лише у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

В усіх інших випадках, сплата податку на доходи фізичних осіб регулюється Податковим кодексом України.

Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець податковий агент зобовязаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податка внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоровю.

Виходячи з вищевикладеного, звертаючи уваги на те, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року стягнуто на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 18000,00 грн., у звязку ушкодженням здоровя та втратою працездатності, а тому стягнута сума не є обєктом оподаткування доходу платника податку.

Отже, сплата ПАТ «ІнГЗК» як податковим агентом відповідних обовязкових платежів, не може слугувати підставою для зменшення присудженої судом грошової суми компенсації моральної шкоди, рішення суду про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_4 має бути виконано у тому обсязі, в якому визначено в резолютивній частині рішення а саме на суму 18000,00грн

Таким чином, вимоги ПАТ "ІнГЗК" про зобовязання державного виконавця Інгулецького ВДВС КМУЮ ОСОБА_3 винести постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням скаржником рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року у цивільній справі №210/3807/14-ц пр. 22-ц/774/127/К/15, а саме сплатою ПАТ «ІнГЗК» на користь ОСОБА_4 коштів у розмірі 18000,00 грн., з яких утримано податок, задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ПАТ «ІнГЗК».

Враховуючи викладене, керуючись ст.10, 11, 60, 209-210 ЦПК України, на підставі ст.383-388 ЦПК України, ст.6, 11, 18, 49 Закону України „Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на бездіяльність державного виконавця Інгулецького відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя: Р. Є. Скотар