АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Справа № 677/1447/13-ц
Провадження № 22-ц/792/26/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю сторін, представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Красилівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою та зобов'язання виділити земельну ділянку в користування.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1, вказувала, що вона є власником 6/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Власниками 2/8 частин вказаного будинку були її брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (по 1/8 частини у кожного). Після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину будинку успадкував його син ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_6 спадщина не оформлена. З часу набуття в спільну часткову власність будинку між нею та ОСОБА_1 встановлено порядок користування ним.

Рішенням Красилівської міської ради від 14.12.2006 року їй надано у власність земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. За ОСОБА_5 рахується ділянка площею 0,015 га, за ОСОБА_6 - площею 0,01 га.

Проте в існуючих межах розмір присадибної земельної ділянки дещо більший. Красилівською міськрадою їй відмовлено в наданні у користування додатково земельної ділянки площею 0,0283 га. Оскільки вона хоче розподілити між співвласниками земельну ділянку в натурі та приватизувати належну їй частку, то попередньо слід встановити порядок користування землею.

Тому просила зобов'язати Красилівську міську раду виділити їй у користування додатково присадибну земельну ділянку площею 0,0283 та для обслуговування її частини житлового будинку з надвірними будівлями та визначити порядок користування земельною ділянкою між нею та ОСОБА_1 як за власниками зазначеного житлового будинку.

В ході розгляду справи ухвалами суду залучено до участі в справі в якості відповідачів спадкоємців ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2014 року позов задоволено частково. Визначено порядок користування присадибною земельною ділянкою, яка розташована в АДРЕСА_1, відповідно до варіанту № 1 висновку експерта № 6-49-13 судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2013 року на період до припинення права користування нею.

Визначено в користуванні ОСОБА_2, земельну ділянку, позначену на плані в додатку №5 висновку експерта точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 29, 28, 27, 26, 25, 24, 23, 22, 21, 20, 19, 17, 18, 1, а в користуванні спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_6 - земельну ділянку, позначену на плані в додатку №5 висновку експерта точками 9, 29, 28, 27, 26, 25, 24, 23, 22, 21, 20, 19, 17, 16, 15, 14, 13, 12, 11,10, 9 до припинення права користування ними.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Красилівського районного суду від 04 листопада 2014 року вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду в частині задоволення позову незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушення норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи. Просить його скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

На думку апелянта суд не мав законних підстав встановлювати порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1080 га, і відповідно самостійно визначати цільове призначення земельної ділянки площею 0,033 га як для будівництва та обслуговування житлового будинку, оскільки за будинком рахується земельна ділянка площею 0,075 га. Нема підстав також виділяти в користування позивачки для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,0810 га, бо це суперечить рішенню міськради про передачу їй у власність 0,05 га.

Судом не враховано, що порядок користування будинком між усіма співвласниками не встановлений та він не розподілений в натурі. При цьому суд самовільно об'єднав частки усіх трьох відповідачів та виділив на них одну земельну ділянку, не зваживши, що усі господарські будівлі знаходяться на частині земельної ділянки, виділеній в користування позивачці, що унеможливлює доступ до них відповідачів.

Крім цього суд, залучивши до участі в справі в якості відповідачів спадкоємців ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не уточнив заявлені вимоги у позивача, тобто, вимога до них про встановлення порядку користування земельною ділянкою не заявлялася, тому в силу ст.11 ЦПК суд не мав підстав встановлювати такий порядок з цими відповідачами.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивач та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Відповідач ОСОБА_3 просила задовольнити апеляційну скаргу, пославшись на неврегульований спір щодо порядку користування будинком та невизначеність за рішенням суду щодо ділянки, якою мають право користуватися вона та син ОСОБА_4

Представник Красилівської міськради в судове засідання не з'явився, письмовою заявою визнав доводи апеляційної скарги обґрунтованими і просив розглянути справу за його відсутності.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд виходив із відсутності угоди про порядок користування будинком та присадибною земельною ділянкою між сторонами і встановив порядок користування земельною ділянкою площею 0,1080 га, якою фактично користуються співвласники житлового будинку, пропорційно часткам всіх співвласників у вартості будівлі.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.1995 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2006 року успадкувала 1/8 та 5/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 і стала власником 6/8 частини цього житлового будинку.

Власниками інших 2/8 частин будинку (по 1/8 кожний) були брати позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до яких перейшло це право також в порядку спадкування після смерті батька.

Після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину цього будинку успадкував його син ОСОБА_1, відповідач у справі.

Після смерті ОСОБА_6 право власності на 1/8 частину будинку перейшло в порядку спадкування в рівних частках (по ? частині кожному) до його дружини ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 відповідно до свідоцтв про на спадщину за законом від 18.04.2014 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів інвентаризаційної справи щодо житлового будинку по АДРЕСА_1, представлених позивачем документів, рішенням виконкому Красилівської райради № 210-а від 12.07.1958 року ОСОБА_7 (батьку позивача) виділено присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 900 м2, яка була надана йому в безстрокове користування згідно договору від 11.06.1959 року для будівництва житлового будинку та відведена в натурі 15.06.1959 року. ОСОБА_7 був первісним власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1

Наведене підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 28.03.1970 року, довідкою виконкому Красилівської райради від 26.06.1989 р., планом земельної ділянки, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 11.06.1959 року (а.с.182, 168, 170-172).

Відповідно до пункту 5 Постанови Верховної Ради УРСР від 18.12.1990 № 562-XII "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР" (1990 року) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав землеволодіння або землекористування.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час смерті батька позивача і переходу права власності на будинок до його спадкоємців) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Відповідно до пункту 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК України 2001 року, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

В силу ч.1 ст. 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічну норму містить ч.2 ст.120 ЗК України 2001 року в редакції від 05.11.2009 року.

Виходячи зі змісту наведених норм закону, сторони зберігають право спільного користування земельною ділянкою, наданою первісному забудовнику ОСОБА_7 рішенням виконкому Красилівської райради № 210-а від 12.07.1958 року.

Однак при цьому згідно повідомлень Красилівської міськради №1872/02-15 від 06.11.09 р., № 1700/02-15/14 від 12.12.14 р. (а.с.13, 139) за даними земельно-кадастрової книги м.Красилів за житловим будинком по АДРЕСА_1, рахується земельна ділянка площею 0,075 га. З них рішенням сесії Красилівської міськради № 8 від 14.12.2006 року позивачу ОСОБА_2 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, проте право власності на цю ділянку нею не оформлено. За ОСОБА_5 рахується 0,015 га згідно рішення виконкому Красилівської міськради від 01.08.1995 року № 173, за ОСОБА_6 - 0,01 га.

Зазначені рішення Красилівської міської ради позивачем не оскаржувалися і залишаються чинними на час розгляду справи.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6-49-13 від 20.10.2013 року фактична площа присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Красилові в межах існуючих огорож та межових знаків становить 0,1080 га.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що земельна ділянка площею 0,1080 га, порядок користування якою просила встановити позивач, виділялася у встановленому порядку сторонам.

Відтак розмір земельної ділянки, якою фактично користуються сторони, і порядок користування якою визначено рішенням суду, перевищує розмір земельної ділянки, закріпленої за будинком.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, не врахував, що співвласники житлового будинку мають право на визначення порядку користування лише тією земельною ділянкою, якою користуються на законних підставах.

Водночас суд, визначаючи в користування ОСОБА_8 земельну ділянку розміром 0,0810 га, не врахував, що це прямо суперечить рішенню Красилівської міськради № 8 від 14.12.2006 року про передачу їй у власність земельної ділянки розміром 0,05 га, яке не скасоване та не визнане недійсним у встановленому порядку.

При цьому суд у порушення ст. 116 ЗК України, ст. 33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" фактично перебрав на себе повноваження органу місцевого самоврядування щодо надання земельних ділянок громадянам.

Крім того, у суду не було законних підстав самостійно визначати цільове призначення не наданої позивачу у встановленому порядку земельної ділянки як для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки встановлення та зміна цільового призначення зазначеної земельної ділянки також відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування відповідно до ст.ст. 19, 83 ЗК України.

Згідно положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК).

В силу ч.ч.1-2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно роз'яснення, викладеного у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Судом першої інстанції встановлено, що існуючий порядок користування житловим будинком не відповідає вимогам закону, оскільки фактично зазначений житловий будинок перебуває у володінні та користуванні позивача та відповідача ОСОБА_1, які між собою визначили порядок користування ним без згоди та врахування інтересів інших співвласників - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Таким чином порядок користування будинком між його співвласниками не встановлений, він не поділений у натурі, що унеможливлює встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Зважаючи на викладене, заявлена позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою є необґрунтованою, тому у позові в цій частині слід відмовити.

Апелянт не оскаржує зазначене рішення в частині відмови у позові про зобов'язання виділити в користування земельну ділянку, відтак рішення в цій частині відповідно до роз'яснень пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" в силу принципу диспозитивності не перевіряється в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2014 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Красилівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Федишин І.В. Провадження № 22-ц/792/26/15

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 47