У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Оверчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти та майно, що належить ОСОБА_3(РНОПП: НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1) та Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "НОВА" (, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 11) в межах суми позовних вимог до кожного з відповідачів. Заява мотивована тим, що відповідачі мають на меті уникнути від виконання свої цивільних обов'язків щодо відшкодування майнової шкоди позивачу.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У поданих до суду матеріалах відсутні відомості про наявність грошових коштів у відповідачів та не надано доказів щодо належності відповідачам майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тому в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна