Справа №451/514/14-ц
Провадження № 2/451/8/15
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю позивача та його представник ОСОБА_1

представника відповідача та третіх осіб ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Нивицька сільська рада рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності частку у розмірі 1/2 у житловому будинку з будівлями і господарськими спорудами АДРЕСА_1 Радехівського району Львівської області,-

встановив:

2 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності частку у розмірі 1/2 у житловому будинку з будівлями і господарськими спорудами АДРЕСА_1 Радехівського району Львівської області.

В заяві зазначає, що батькові позивача ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_2 Львівської області. Дане нерухоме майно дісталося йому в порядку спадкування по смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року у справі № 1317/124/12 (провадження № 22-ц/783/4938/13) апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1 задоволено, ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_7, посвідченого секретарем Нивицької сільської ради 20 серпня 1998 року, скасовано свідоцтво про право на спадщину серії АВІ № 210268, виданого 11 січня 2000 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. та реєстраційне посвідчення від 2 лютого 2000 року серії БТІ 0041145, яке видане Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації на житловий будинок по АДРЕСА_3 Львівської області. Та обставина, що позивач після смерті свого батька ОСОБА_7 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року. У зв»язку з визнанням недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та реєстраційного посвідчення, спадкування належного ОСОБА_7 нерухомого майна повинно відбуватися за законом, позивач та відповідач є єдиними спадкоємцями першої черги. Вважає, що на підставі ч.1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого, тому просив постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на частку у розмірі 1/2 у житловому будинку з будівлями і господарськими спорудами АДРЕСА_2 Львівської області.

В процесі розгляду справи судом залучено до участі в справі в якості третіх осіб Нивицьку сільську раду, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник позивача звертав увагу суду на те, що оскільки колгоспний двір належав ОСОБА_8 на праві особистої власності, що підтверджується свідоцтвом від 12.02.1990 року, успадкувати його майно міг лише його син ОСОБА_7 - батько позивача, відтак є всі підстави визнання за позивачем право власності на 1/2 частку у житловому будинку з будівлями і господарськими спорудами АДРЕСА_4 Радехівського району Львівської області. Також просив врахувати, що стороною відповідача у даній справі не оспорюється, що сторона відповідача успадковує майно на загальних підставах після смерті чоловіка, а як член колгоспного двору, що було перевірено судом апеляційної інстанції при розгляді попередньої справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 він же представник третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, проти позовних вимог заперечив, просив постановити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вказане будинковолодіння відноситься до колгоспного двору, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були прийняті головою колгоспного двору ОСОБА_8 у 1978 році до членів колгоспного двору, який знаходився на АДРЕСА_5 у с.Нивиці. На вказані правовідносини поширюються норми ст.120, 123 ЦК УРСР, а тому у позивача не виникло право на спадкування у даному майні.

Представник третьої особи -голова Нивицької сільради Гавор Ю.І. в судовому засіданні 11 серпня 2015 року позовні вимоги доручив суду на його розгляд, оскільки він не компетентний в такій справі. ОСОБА_8 був головою двору, що підтверджується записами в погосподарських книгах та рішенням №9 від 13 лютого 1990 року та двір відносився до колгоспного двору.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача, врахувавши пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки про те, що у позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд встановив, що 20 серпня 1998 року ОСОБА_7 склав заповіт на користь дружини ОСОБА_4, який посвідчено секретарем Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №20, при цьому особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер.11 січня 2000 року державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно на користь ОСОБА_4, після смерті спадкодавця. На підставі вказаного свідоцтва 2 лютого 2000 року Червоноградським МБТІ видало реєстраційне посвідчення серії БТІ 004145 (а.с.116-118 справа №2/451/9/13 ).

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_7, посвідченого секретарем Нивицької сільської ради 20 серпня 1998 року, скасовано свідоцтво про право на спадщину серії АВІ № 210268, виданого 11 січня 2000 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. та реєстраційне посвідчення від 2 лютого 2000 року серії БТІ 0041145, яке видане Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації на житловий будинок по АДРЕСА_6 Радехівського району Львівської області (а.с.9-11).

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 після смерті свого батька ОСОБА_7 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с.10)

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10,212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч.2 ст.545 ЦК УРСР якщо заповіт визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до останнього абзацу п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УPCP, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на будівлю від 21 лютого 1990 року, виданого виконавчим комітетом Радехівської районної ради народних депутатів, будинковолодіння АДРЕСА_7 Радехівського району Львівської області належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_8 (а.с.91).

Вказане також підтверджується довідкою виконкому Нивицької сільської ради Радехівського району №975 від 1999 року, з якої вбачається, що згідно з записами з погосподарської книги №1, господарство ОСОБА_8 відносилося до колгоспного двору (а.с.106).

За правилами ст.ст. 120,123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України «Про власність», кожен з членів колгоспного двору мав рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Суд встановив, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_8 ( голова двору), ОСОБА_13 (дружина голови двору), ОСОБА_7 (син голови двору) та ОСОБА_10 (невістка голови двору), які були прийняті головою колгоспного двору ОСОБА_8 у колгоспний двір у 1978 році і проживали у ньому ОСОБА_7 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_10 по сьогоднішній день. Іх частки у колгоспному дворі були рівними, тобто кожному із них належало по 1/4 частині, як членам колишнього колгоспного двору.

Згідно ст.123 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його з складу двору без утворення нового двору (вихід); про утворенні з одного двору двох і більше дворів; при зверненні стягнення по особистих зобов»язаннях членів двору.

Будь -яких рішень щодо виділу з колгоспного двору, поділу колгоспного двору суду не подано і таких не встановлено в судовому засіданні, наявність двох будинкових книг на будинковолодіння №24 чи №26, не є доказом того, що відбувся поділ колгоспного двору (а.с.125-131 справа №2/451/9/13).

Що стосується наявності двох погосподарських книг, то із копій їх обкладинок видно, що погосподарська книга №1 на 1991 р., 1992 р., 1993 р., 1994 р., 1995 р. є продовженням по господарської книги №1 на 1986 р., 1987 р., 1988 р., 1989 р., 1990 р. (а.с.186-197).

ОСОБА_14 - голова колгоспного двору помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.103).

Відповідно до частини 1 статті 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вказане свідчить про те, що після смерті ОСОБА_8, його 1/4 частки успадкували дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_7, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а відповідно їх частки збільшилися та стали по 3/8 частки кожного ( 1/4 + (1/4 : 2)).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_13, про що книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис за №20 (а.с.111 зворот).

Після її смерті, 3/8 її частки успадкував син ОСОБА_7, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у зв»язку з чим його частка збільшилася до 3/4 частки (3/8 частки ОСОБА_13 + 3/8 частки його).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помирає ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.102 зворот).

Після його смерті залишилося 3/4 його частки у колгоспному дворі, та крім цього, 1/4 частка належала відповідачу по справі ОСОБА_10.

Відповідно до ч. 2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_3 - позивач, після смерті свого батька ОСОБА_7 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки із своєю сім»єю з 1995 року зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_8

Відповідно до норм цивільного законодавства УРСР, а так само і до чинного законодавства спадщиною є перехід прав та обов'язків від особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Враховуючи те, що згідно з ч. 1 ст.529 ЦК УРСР ОСОБА_10- дружина та ОСОБА_3- син, як спадкоємці першої черги за законом, успадкували 3/4 частки ОСОБА_7 в рівних частках, то право власності у кожного з них виникло у та повинно бути в рівних частках по 3/8 (3/4:2) частки за кожним.

У зв»язку з тим, що станом на 15.04.1991 року у відповідача ОСОБА_4 була 1/4 частка у колгоспному двору, успадкувавши 3/8 частки після смерті чоловіка, її частка відповідно збільшилася до 5/8 ( 1/4 + (3/4: 2)) частки члена колишнього колгоспного двору.

У відповідності до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Узагальнюючи наведене, суд робить висновки про те, що будиноковолодіння АДРЕСА_1 Радехівського району, належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_8, на спадкування часток колгоспного двору поширюються норми ЦК УРСР, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково, визнати за ОСОБА_3 право власності на частку у розмірі 3/8 у житловому будинку з будівлями і господарськими спорудами, який розташований у АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на частку у розмірі 3/8 у житловому будинку з будівлями і господарськими спорудами, який розташований у АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.