Дата документу 21.01.2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі - Макаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 10600 грн., заборгованість по процентам в сумі 881,10 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

17.12.2014 р. позивачка уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 10600 грн., три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення - 120,23 грн., втрати від інфляції за весь час прострочення - 869,20 грн., проценти від суми позики - 1066,54 грн. та судові витрати - 243,60 грн., а всього 12899,57 грн., вказуючи, що 08.12.2013 р. між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в борг грошову суму в розмірі 10600 грн., а відповідач по справі надав їй розписку, в якій зазначив строк повернення грошей до 01.08.2014 р., але в зазначений строк гроші не повернув.

Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягає.

Від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, з позовом згоден.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

08.12.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був укладений договір позики /а.с. 11/. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в борг грошову суму в розмірі 10600 грн., а відповідач по справі надав їй розписку, в якій зазначив строк повернення грошей до 01.08.2014 р. В зазначений в розписці строк відповідач гроші не повернув.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У даному випадку суд приймає письмову розписку ОСОБА_2 як підтвердження укладення між сторонами договору позики на вказаних в ній умовах.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач суму боргу до цього часу позивачеві не повернув, тобто прострочив виконання взятих на себе грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання стосовно погашення заборгованості.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання, відповідач повинен сплатити суму основного боргу у розмірі 10600 грн. та 3% річних у розмірі 120,23 відповідно до розрахунку:

10600 грн. х 3% річних х 138 днів : 365 дн. = 120,23 грн., де 10600 грн. - сума боргу; 138 днів - кількість днів прострочення за період з 01.08.2014 р. по 30.10.2014 р.

Крім того, стягненню підлягає сума боргу, яка збільшилася внаслідок інфляційних процесів:

10600 грн. х 1,082 - 10,600 = 869,20 грн., де 10600 грн. - сума боргу; 1,082 - середній індекс інфляції за період заборгованості з 01.08.2014 р. по 16.12.2014 р.

Також стягненню підлягають відсотки в розмірі 1066,54 грн., відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, згідно якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановляється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму боргу в розмірі 10600 грн., три відсотки річних - 120,23 грн., втрати від інфляції - 869,20 грн., проценти від суми позики - 1066,54 грн. та судові витрати - 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 197, 212 ЦПК України, ст.ст. 526, 536, 545, 598, 599, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 суму боргу в розмірі 10600 грн., три відсотки річних - 120,23 грн., втрати від інфляції - 869,20 грн., проценти від суми позики - 1066,54 грн. та судові витрати - 243,60 грн., а всього 12899,57 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: