АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/193/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 55 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівКачана О. В. , Охріменко Н. І.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «А.А.Т.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та кошти за вирахуване пальне,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просив суд стягнути з ПП «А.А.Т.» на його користь 21507,00 грн. заборгованості по заробітній платі, 5481,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 6768,00 грн. коштів за вирахуване пальне, мотивуючи про те, що з 18.02.2014 по 01.05.2014 він працював у відповідача на посаді водія з якої звільнився за власним бажанням. У день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку та не виплатив заробітну плату, що стало фактичною підставою для звернення із даним позовом до суду.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.12.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач та його представник подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість висновків суду, просять його скасувати та стягнути з відповідача на користь позивача 21507,00 грн. заборгованості по заробітній платі, 5481,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 6768,00 грн. коштів за вирахуване пальне. В обґрунтування зазначає, що суд не дослідив заяви позивача про прийняття та звільнення з роботи, тобто не встановив часу з якого позивач працював у відповідача. Штатний розпис, наданий відповідачем, затверджено підробленим підписом директора. У розрахункових відомостях підпис позивача підроблено, однак суд відмовив у призначенні почеркознавчої експертизи для встановлення цього факту. Свою посадову інструкцію позивач не підписував. Суд невірно вказав, що невідомо де працював позивач. Суд не врахував, що відповідач не виплатив позивачу за період часу з березня 2014 року по травень 2014 року заробітну плату; відповідач неправомірно вирахував із заробітної плати позивача кошти за дизельне пальне, яке 01.05.2014 під дулом пістолета у нього із автомобіля злили сепаратисти.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів правомірність своїх вимог - не надав суду доказів наявності заборгованості по заробітній платі у відповідача перед ним та наявність трудових відносин між сторонами у справі з 18 лютого до 17 травня 2014.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

Так при розгляді справи встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивача (а.с.4) він 18.03.2014 прийнятий на роботу в ПП «А.А.Т.» на посаду водія-експедитора, а 01.05.2014 -звільнений за власним бажанням. Відповідно до штатного розпису (а.с.44), введеного в дію з 02.01.2014, посадовий оклад водія-експедитора автотранспортних засобів на ПП «А.А.Т.» становить 1400,00 грн. Зазначену заробітну плату ОСОБА_6 підприємство-відповідач указувало, поміж іншого, у звітах до податкових органів та органів Пенсійного фонду України, що містяться в матеріалах справи на а.с.29-43 у графі з ідентифікаційним номером позивача.

Згідно розрахункових відомостей за березень-квітень 2014 року (а.с.48-50) ОСОБА_6 отримував визначену йому заробітну плату згідно штатного розпису, що підтверджується його підписами у даних відомостях.

Згідно довідки ПП «А.А.Т» від 28.10.2014 №11 станом на день її складення перед ОСОБА_6 підприємство має заборгованість в сумі 133,73 грн. компенсації за невикористану відпустку. Листом від 08.10.2014 ПП «А.А.Т.» повідомило ОСОБА_6 про те що внаслідок помилки при звільненні йому не було нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку у сумі 133,73 грн., а тому підприємство пропонує ОСОБА_6 з'явитись за юридичною адресою для отримання відповідної компенсації. Однак позивач для отримання цих коштів не з'являвся.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином із матеріалів справи вбачається відсутність заборгованості по заробітній платі у відповідача перед позивачем, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог про її стягнення та стягнення похідних витрат - середнього заробітку за час затримки розрахунку та коштів за вирахуване пальне.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що підписи позивача, які наявні у документах, наданих відповідачем, є підробленими, оскільки згідно ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі; ч.2 ст.86 ЦПК України - кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи.

Отже ініціатор проведення експертизи має обов'язок щодо її оплати.

Оскільки позивач, вказуючи на необхідність проведення почеркознавчої експертизи автентичності його підпису у розрахункових відомостях та підпису директора підприємства-відповідача у штатному розписі, наголошує на необхідності її оплати відповідачем, у суду немає підстав призначати таку експертизу та ставити під сумнів допустимість відповідних доказів.

Також колегія суддів оцінює критично апеляційні доводи про те, що суд не встановив часу з якого позивач працював у відповідача, оскільки із записів у трудовій книжці позивача слідує, що його прийнято на роботу 18.03.2014.

Доказів неналежного нарахування сум заробітної плати позивачу чи проведених з неї відрахувань суду надано не було.

Товарно-транспортна накладна №97 від 17.05.2014, на яку посилається позивач у підтвердження наявності між сторонами у справі трудових відносин після його звільнення, зі сторони перевізника (роботодавця) підписано ФОП ОСОБА_8, тобто іншим ніж відповідач суб'єктом господарювання. Та обставина що ця фізична особа є дружиною директора підприємства-відповідача не свідчить про ідентичність ФОП та ПП у трудових правовідносинах із працівниками.

Необхідності у витребуванні документів щодо здійснених перевезень між підприємством-відповідачем та іншими суб'єктами господарювання у аспекті предмету доказування у даній цивільній справі про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та коштів за вирахуване пальне, колегія суддів не знаходить.

Наявності заінтересованості у судді, який розглядав справу у суді першої інстанції, апелянтами не доведено та при апеляційному розгляді встановлено не було.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «А.А.Т.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та кошти за вирахуване пальне, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :