Справа № 203/3468/15-ц
Провадження № 2/0203/1047/2015
15.09.2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Лісіцині М.С.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала (а.с.43-44).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с.28,34,42).
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до меморіального валютного ордеру №4499821 від 14 травня 2014 року ОСОБА_2 перерахував кошти у філію ДРУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на депозитний рахунок (ОСОБА_2Л.) згідно договору банківського вкладу Ф&К КЛАССИК №307231/7688/370-14 від 14.05.2014 року у сумі 10 969,00 доларів США, що у еквіваленті на день здійснення перерахунку на гривні становить 129 045,03 грн. (а.с.9).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно з ч.1,2,4 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.ч.1,6 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно ч.ч.1,2,3 ст.1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-140цс13 передбачає, що відповідно до змісту ст.ст.526,1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.
Також у відповідності до ст.625 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотки річних. Водночас, при розрахунку відсотків річних суд враховує положення Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які згідно Договору-заяви від 14 травня 2014 року, є його складовою. Згідно п. 5.2. Основних умов у заяві на повернення вкладу вкладник має зазначити спосіб повернення грошових коштів (видача готівкою або перерахування на рахунок). У разі відсутності такої вказівки договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу. Оскільки заява позивача від 14 травня 2015 року (а.с. 16) не містила способу повернення вкладу, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно перерахував суму вкладу на рахунок позивача на вимогу.
Згідно п. 3.6. Основних умов, вкладник має повідомити про зняття коштів в сумі понад 50 тис. грн. з вкладу на вимогу за один банківський день до дня видачі. Позивачем 28 травня 2015 року подана заява (а.с. 18) про повернення суми вкладу з рахунку на вимогу. Враховуючі, що сума вкладу перевищує 50 тис. грн., а також зважаючи на вихідні дні з 30 травня 2015 року по 01 червня 2015 року, сума вкладу мала бути повернута позивачу не пізніше 02 червня 2015 року, отже три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання слід нараховувати за період з 03 червня 2015 року по 08 червня 2015 року (оскільки саме по цей день здійснювалось нарахування позивачем). Суд також враховує, що Цивільним кодексом України не передбачено стягнення відсотків річних в іноземній валюті у звязку з чим відповідна сума має бути стягнута в гривні за курсом Національного банку України на день ухвалення судом рішення. Сума трьох відсотків річних складає 130 грн. 84 коп.
Враховуючи результати розгляду справи, та керуючись ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 2 652 грн. 27 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 526, 611, 1058, 1060, 1061, 1066, 1068, 1074 Цивільного кодексу України, ст.ст.10 11, 27, 31, 57-60, 88, 158, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі. якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Повний текст рішення складено 18.09.2015
Суддя С.В. Єдаменко