Справа № 758/7181/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Малявко І. І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Подільський районний відділ ГУ ДМС у м.Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та усунення перешкод в праві власності, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 р. позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, та усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру шляхом зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Позов мотивований тим, що 14.04.2015 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Сень-Силкою І.В. за реєстром № 309 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9366605). Пунктом 4.1 договору було передбачено, що відповідач подасть заяву про зняття з реєстрації місця свого проживання за вказаною адресою та зніметься з реєстраційного обліку в квартирі до 28.04.2015 р. Але до теперішнього часу відповідач з реєстраційного обліку не знявся, чим порушує права позивач щодо вільного і безперешкодного користування та розпорядження своєї власністю. Відповідач в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, комунальні послуги не сплачує.

У судовому засіданні представник позивача (за довіреністю) ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі також впливає і на зайві нарахування комунальних послуг, які вимушений сплачувати позивач.

Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, поштою до суду надійшла заява, в якій підтверджені обставини справи, про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача (за довіреністю) ОСОБА_2, діючи в межах своїх повноважень, в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та пояснила, що 14.04.2015 р. між позивачем та відповідачем у встановленому законом порядку був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно умов якого останній мав знятися з реєстраційного обліку в квартирі до 28.04.2015 р., але в добровільному порядку цього не зробив. Відповідач звільнив квартиру, з моменту продажу квартири відповідач в ній не проживає, його речі там відсутні, комунальні послуги він не сплачує, жодних прав на квартиру не має. Визнала, що своїми діями відповідач порушує право власності позивача.

Представник третьої особи, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що на згідно договору купівлі-продажу від 14.04.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Сень-Силкою І.В. за реєстром № 309, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1. На час розгляду справи позивач є власником вказаної квартири, право власності якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9366605).

Відповідно до п.4.1 вищевказаного Договору відповідач був зобов'язаний знятися з реєстраційного обліку в квартирі до 28.04.2015 р.

Як вбачається з наданих документів (копія форми № 3 від 10.06.2015 р., видана КП «Виноградар» Подільського району м.Києва за вих.№ 1090) та визнано відповідачем та його представником, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 31.08.1983 р. та значиться таким і на час розгляду справи.

На підставі ст.346 ч.1 п.3 ЦК України право власності, складовою частиною якого відповідно до ст.319 ЦК України є право користування, відповідача на вищевказану квартиру припинено. В зв'язку з чим з часу продажу своєї власності у відповідача не має право користування вищевказаною квартирою та підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності позивача є непорушним.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що з боку відповідача має місце порушення ним вимог ст.317 ЦК України, оскільки реєстрацією відповідача у вищевказані квартирі порушено права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення свого права власності.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п.34) роз'яснено, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, із зняттям останнього з реєстрації.

Оскільки позивач є власником вищевказаної квартири, а згідно ст.321 ч.1 ЦК України ніхто не може бути обмежений в здійсненні права власності, то позивач вправі вимагати усунення перешкод в її праві власності шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В зв'язку з чим, відповідач, як колишній власник, підласе зняттю з реєстраційного обліку у вказаній вище квартирі.

Таким чином, визнання відповідачем та його представником не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд зап наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими та законі, доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321, 346, 386 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Подільський районний відділ ГУ ДМС у м.Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та усунення перешкод в праві власності - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова