РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом Житлово-комунального підприємства "Жилкомплекс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житлово-комунального підприємства "Жилкомплекс" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав і приниження честі та гідності фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2014 року представник ЖКП «Жилкомплекс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території в сумі 4780,62 гривень, посилаючись на те, що відповідачі, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1, не вносять плату за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01.06.2010 року по 01.10.2014 року утворилася заборгованість в сумі 4780,62 гривень. Відповідачі у добровільному порядку суму боргу не сплачують, у зв'язку з чим позивач був змушений звертатися до суду з позовом про стягнення суми боргу у примусовому порядку, а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень.

05.11.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до ЖКП "Жилкомплекс" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав і приниження честі та гідності фізичної особи. В обґрунтування позову зазначили, що 07.06.2014 року ними був отриманий судовий наказ Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.05.2014 року, провадження № 2-н/263/517/2014, відповідно до якого з них було стягнуто в солідарному порядку на користь ЖКП «Жилкомплекс» суму заборгованості за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2010 року по 01.05.2014 року у розмірі 4 780,62 гривень та судовий збір. Вищевказаний судовий наказ було скасовано ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.06.2014 року. 16.10.2014 року ЖКП "Жилкомплекс" звернулося до суду з первісним позовом про стягнення з них заборгованості за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, за період з 01.06.2010 року по 01.10.2014 року у розмірі 4780,62 гривень, однак ніякого договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території між ними та ЖКП "Жилкомплекс" за вказаний період не укладалося. При цьому договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території було укладено ними з ЖКП "Жилкомплекс" лише 09.04.2014 року. З того часу, в квитанціях, які вони отримували з ЖКП "Жилкомплекс" значилася неіснуюча сума боргу у розмірі 4780,62 гривень. Такі протиправні дії ЖКП "Жилкомплекс" порушують їх конституційні права та свободи, принижують їх честь та гідність. Протягом тривалого часу вони переживали тяжкі душевні страждання, хвилювання та стреси, тобто була завдана моральна шкода, у зв'язку з чим вони звернулися до суду з даним зустрічним позовом, в якому просили суд стягнути з ЖКП "Жилкомплекс" на їх користь суму моральної шкоди у розмірі 2390,31 гривень на кожного, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, по 121,80 гривень на кожного та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень, по 750 гривень на кожного, а всього 6524,22 гривень.

Представник позивача ЖКП "Жилкомплекс" надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги первісного позову підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позові та письмових додаткових поясненнях, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнав у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2, допитаний у судовому засіданні у якості свідка, суду пояснив, що боргу перед ЖКП "Жилкомплекс" за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території він немає, вони вигадали цей борг, через що йому стає незручно перед сусідами. Договір з ЖКП уклав лише у квітні 2014 року, з того часу всі квитанції сплачував. Такими неправомірними діями ЖКП "Жилкомплекс" була принижена його честь та гідність. Вимоги первісного позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, а також просив застосувати позовну давність. Вимоги зустрічного позову підтримав, з підстав, викладених у зустрічному позові, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, а також просив застосувати позовну давність за період з 01.06.2010 року по 31.08.2011 року. Вимоги зустрічного позову підтримав з підстав, викладених у зустрічному позові, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги первісного позову не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала з підстав, викладених у зустрічному позові, просила задовольнити їх у повному обсязі.

З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню, а вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі біржовому контракту № 24641 від 20.04.1999р. та реєстраційного посвідчення виданого Маріупольським БТІ № 35570 від 22.06.1999р. належить на праві приватної власності квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1. Власник вищевказаної квартири за період з 01.06.2010 року по 01.10.2014 року не вносив плату за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 4780,62 гривень, що підтверджується наданими розрахунками.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов'язкову письмову форму цього правочину, недодержання якої не має наслідком його недійсність (ч.1 ст. 218 ЦК України). При цьому обов'язок по укладенню договору про надання житлово-комунальних послуг покладений, як на виконавця цих послуг, так і на споживача, в тому числі власника житла. Відсутність письмово укладеного договору при наявності фактично наданих та отриманих послуг не звільняє відповідачів від їх оплати за спірний період.

Суд, беручи до уваги зібрані по справі докази, вважав доведеними обставини, що по квартирі відповідача утворилася заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок невиконання останнім зобов'язань зі сплати наданих послуг.

24.12.2014 року у судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 було заявлено клопотання про застосування позовної давності до даних правовідносин.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з основним позовом 16.10.2014 року, а заборгованість у сумі 4780,62 гривень нарахована відповідачам за період з 01.06.2010 року по 01.10.2014 року.

Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.06.2014 року було скасовано судовий наказ № 2-н/263/517/2014 від 12.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2010 року по 01.05.2014 року в сумі 4780,62 гривень.

Враховуючи вищевказану обставину, суд приходить до висновку, що відповідно до норм ст. 264 ЦК України позовна давність переривалася винесенням судового наказу № 2-н/263/517/2014 від 12.05.2014 року.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності у три роки, стягнувши з відповідача заборгованість, яка утворилася за період з 12.05.2011 року по 12.05.2014 року у розмірі 3727,75 гривень, задовольнивши первісний позов частково.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року, зі змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У даному випадку суд не вбачає підстав для стягнення з ЖКП "Жилкомплекс" на користь відповідачів моральної шкоди, оскільки при розгляді судом даної справи останніми не доведено факту спричинення їм такої шкоди саме діями ЖКП "Жилкомплекс".

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат за подачу основного позову складає 243,60 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 3727,75 гривень ?100% : 4780,62 гривень ціни позову = 78 %), тобто 78 % від ціни позову (78 % ? 243,60 гривень :100% = 190,00 гривень), що складає 190,00 гривень.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, відмовляє у відшкодуванні на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 88, 131, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 257, 267, 526 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Житлово-комунального підприємства "Жилкомплекс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс» заборгованість за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території у сумі 3727 (три тисячі сімсот двадцять сім) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 190 (сто дев'яносто) гривень 00 копійки.

В решті позовних вимог Житлово-комунального підприємства "Жилкомплекс" відмовити.

У задоволені вимог зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г.Шатілова