АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чічіля В.А.,

Суддів : Обідіної О.І., Хіль Л.М.,

За участю секретаря : Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2015 року та на додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб - Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про виділ у натурі домоволодіння, що перебуває у спільній власності, визнання права власності на нерухоме майно, визнання права користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки у користування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 21/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, інші частини цього майна належать ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який на момент розгляду справи помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину домоволодіння. У спадщину вступили ОСОБА_6 та ОСОБА_5 З метою реалізації своїх прав власника ОСОБА_3 прохав виділити належну йому частину домоволодіння в окремий об'єкт права власності, але оскільки один із співвласників помер, а його спадкоємці хоч і вступили в спадщину, але не оформили належним чином свої спадкові права, здійснити поділ у нотаріальному порядку неможливо, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Просив суд виділити йому у натурі частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка складає: в будинку літ. «А-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 11,7 кв.м., вбиральня 1-3 пл. 7,0 кв.м., кухня 1-4 пл. 16,8 кв.м., вітальня 1-5 пл. 23,0 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 72,1 кв.м.; вітальня 2-7 пл. 17,7 кв.м., вбиральня 2-8 пл. 7,0 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,6 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., всього по будинку з гаражем 190,5 кв.м.; гараж літ. «З», погріб вхідний літ. «Е», уборна літ. «И», колодязь №7, замощення №8, огорожа № 1-6; виділити йому у натурі в користування частину земельної ділянки, площею 645 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до фактичного порядку користування зазначеного у додатку 1 до висновку Науково-виробничого комерційного підприємства «ТЕЗІС» від 09.05.2011р., позначену блакитним кольором; визнати за ним право власності на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складає: в будинку літ. «А-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 11,7 кв.м., вбиральня 1-3 пл. 7,0 кв.м., кухня 1-4 пл. 16,8 кв.м., вітальня 1-5 пл. 23,0 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 72,1 кв.м.; вітальня 2-7 пл. 17,7 кв.м., вбиральня 2-8 пл. 7,0 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,6 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., всього по будинку з гаражем 190,5 кв.м.; гараж літ. «З», погріб вхідний літ. «Е», уборна літ. «И», колодязь №7, замощення №8, огорожа № 1-6, як на самостійний обєкт права власності; визнати за ним право користування на частину земельної ділянки площею 645 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до фактичного порядку користування зазначеного у додатку 1 до висновку Науково-виробничого комерційного підприємства «ТЕЗІС» від 09.05.2011р., позначену блакитним кольором, як на самостійний обєкт права власності.

У червні 2014 року ОСОБА_3 надав до суду заяву про зміну позовних вимог, а саме: прохав виділити йому у натурі 21/25 частину садиби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складає: в будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 10,4 кв.м., санвузол 1-3 пл. 6,7 кв.м., кухня 1-4 пл. 17,3 кв.м., хол 1-5 пл. 24,6 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 74,0 кв.м.; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв.м., санвузол 2-8 пл. 6,7 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,3 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., кладова V пл.. 1,8 кв.м., всього по будинку з гаражем 193,9 кв.м.; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна №7, замощення №6, огорожа № 1-5; встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, виділивши йому у натурі в користування частину земельної ділянки, площею 608 кв.м., відповідно до порядку користування, зазначеного у додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7, виготовленої Українською універсальною біржею від 23.12.2013р; визнати за ним право власності на частину садиби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складає: в будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 10,4 кв.м., санвузол 1-3 пл. 6,7 кв.м., кухня 1-4 пл. 17,3 кв.м., хол 1-5 пл. 24,6 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 74,0 кв.м.; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв.м., санвузол 2-8 пл. 6,7 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,3 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., кладова V пл.. 1,8 кв.м., всього по будинку з гаражем 193,9 кв.м.; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна №7, замощення №6, огорожа № 1-5, як на самостійний обєкт права власності (т. 2 а.с. 219).

Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2015 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю, а саме: виділено у натурі ОСОБА_3 21/25 частину садиби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка складає: в будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 10,4 кв.м., санвузол 1-3 пл. 6,7 кв.м., кухня 1-4 пл. 17,3 кв.м., хол 1-5 пл. 24,6 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 74,0 кв.м.; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв.м., санвузол 2-8 пл. 6,7 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,3 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., кладова V пл.. 1,8 кв.м., всього по будинку з гаражем 193,9 кв.м.; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна №7, замощення №6, огорожа № 1-5; встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, виділивши у натурі в користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки, площею 608 кв.м., відповідно до порядку користування, зазначеного у додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7, виготовленої Українською універсальною біржею від 23.12.2013р.; визнано право власності за ОСОБА_3 на частину садиби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складає: в будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 10,4 кв.м., санвузол 1-3 пл. 6,7 кв.м., кухня 1-4 пл. 17,3 кв.м., хол 1-5 пл. 24,6 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 74,0 кв.м.; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв.м., санвузол 2-8 пл. 6,7 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,3 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., кладова V пл.. 1,8 кв.м., всього по будинку з гаражем 193,9 кв.м.; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна №7, замощення №6, огорожа № 1-5, як на самостійний обєкт права власності (т. 3 а.с. 86-91).

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2015 року вирішено питання визначення часток співвласників в домоволодінні по АДРЕСА_1, а саме: частка ОСОБА_3 - 21/25; частка ОСОБА_4 - 2/25; частка ОСОБА_6 - 5/75; частка ОСОБА_5 - 1/75; вирішено питання встановлення порядку користування земельною ділянкою, виділивши у натурі в користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 частину земельної ділянки, площею 312 кв. м., відповідно до порядку користування, зазначеного у додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи Нв 11/7, виготовленої Українською універсальною біржею від 23.12.2013 року; вирішено питання розподілу судових витрат, а саме: ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 94,10 грн. (т. 3 а.с. 120).

В апеляційному порядку рішення місцевого суду від 24 квітня 2015 року та додаткове рішення від 15 червня 2015 року оскаржено ОСОБА_5, в апеляційних скаргах, посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить обидва рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на частку в розмірі 3/25 спадкового майна за адресою АДРЕСА_1.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.

За змістом п. 2, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до норм статті 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Вказані норми передбачають можливість виділення співвласнику (співвласникам) частки із майна, що є у спільній частковій власності, за умови визначення правового статусу такого майна.

Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту свого права подання на підставі ст.ст. 316, 317, 364, 370, 392 ЦПК України позову про виділення в натурі частки у спільному майні, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, відповідно до рішення виконавчого комітету Октябрськовї районної у м. Полтаві ради від 22.04.2003 року № 154 дозволено ОСОБА_4, співвласниці домоволодіння по АДРЕСА_1, будівництво нового індивідуального житлового будинку (т. 1, а.с. 205).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 23.11.2004 року за № 462 затверджено акт комісії про введення в експлуатацію житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1, загальною площею 142,7 м2, побудованого гр. ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 190-192).

Відповідно до рішення виконкому Октябрскої районної у м. Полтаві ради від 07.12.2004 року за № 498, вирішено оформити право приватної власності на домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване в АДРЕСА_1: зобов`язано КП «Інвентаризатор» підготувати та оформити свідоцтво про право приватної власності і провести реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 - 22/25, ОСОБА_7 - 3/25 (т. 1, а.с. 209).

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.12.2004 року, власником 22/25 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 (т.1, а.с. 210).

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.12.2004 року, власником 3/25 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 211).

За договором дарування від 30 грудня 2004 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 1/25 частину домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку А-1, цегляного загальною жилою площею 46,30 кв.м., загальною площею 81.10 кв.м., жилого будинку з вбудованим гаражем Л-2 цегляного, загальною жилою площею 53,10 кв. м., загальною площею 190,50 кв. м., погріба а2, гаража 3, погріба Е, вбиральні И, огорожі №1-6, колодязя № 7, замощення № 8 (т. 1 а.с.5-6).

За договором дарування від 30 грудня 2004 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 4/5 частини домоволодіння, що знаходиться: АДРЕСА_1 та в цілому складається з жилого будинку А-1, цегляного, загальною жилою площею 46,30 кв. м., загальною площею 81,10 кв.м., жилого будинку з вбудованим гаражем Л-2, цегляного, загальною жилою площею 53,10 кв.м., загальною площею 190,50 кв. м., погріба а2, гаража 3, погріба Е, вбиральні И, огорожі № 1-6, колодязя № 7, замощення № 8. За заявою співвласника в конкретне користування обдаровуваного переходить жилий будинок А-2, підвал А`-2, вбиральня И, ? частина гаража З; в загальному користуванні огорожа №1-6, колодязь № 7 (т. 1 а.с. 30-31).

Отже, частка ОСОБА_3 у праві власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 складає 21/25 (20/25 + 1/25 = 21/25).

За заповітом, що був посвідчений 16.07.2003 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 та відкрився після смерті 14 червня 2011 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, належну йому на праві особистої власності частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель та земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_6 повністю (т. 1, а.с. 11-12).

Відповідно до технічного паспорту від 23.10.2004 року (інвентаризаційна справа № 12504, реєстровий номер 59-18) на садибний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, власником 21/25 частини вказаний ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 13-20).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7 від 23 грудня 2013 року, представляється технічно можливим виділити у натурі ОСОБА_3 частину домоволодіння по АДРЕСА_1, якою він фактично користується, а саме: будинок літ. «А-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 11,7 кв.м., вбиральня 1-3 пл. 7,0 кв.м., кухня 1-4 пл. 16,8 кв.м., вітальня 1-5 пл. 23,0 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 72,1 кв.м.; вітальня 2-7 пл. 17,7 кв.м., вбиральня 2-8 пл. 7,0 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,6 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., всього по будинку з гаражем 190,5 кв.м.; гараж літ. «З», погріб вхідний літ. «Е», уборна літ. «И», колодязь №7, частина замощення №8, частина огорожі № 1-6. Склад зазначених приміщень відповідає (20/25) частці власності ОСОБА_3 Запропоновано один варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками (додаток № 1 до висновку експерта) (т.2, а.с. 119-157).

Вихідні данні, які експерт використав при проведенні експертизи були взяті, у тому числі, з технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, виготовлено КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 23.10.2004 року, а також з плану земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1, що був виготовлений ФОП ОСОБА_9 в 2011 році (т. 2, а.с. 121).

Після надання вищезазначеного експертного висновку ОСОБА_4 долучив до матеріалів справи висновок, виконаний ПБТІ «Інвентаризатор» щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. При виконанні вказаного висновку інспектором бюро технічної інвентаризації ОСОБА_10 були використані вихідні дані, які відрізняються від тих, що використовувались судовим експертом при виконанні судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7 від 23 грудня 2013 року (т. 2, а.с. 206-207).

Вказані розбіжності виникли у результаті того, що 08 квітня 2014 року ПП ПБТІ «Інвентаризатор» на замовлення позивача було виготовлено новий технічний паспорт та план земельної ділянки на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Так, зазначено, що домоволодіння складається з двох житлових будинків, господарських будівель та споруд: А-1 загальною площею 81,1 кв.м., житлового будинку літ. Л-2 загальною площею 193,9 кв.м. (т.2, а.с. 206-213). Суттєво відрізняється і розмір земельної ділянки під домоволодінням.

З урахуванням нового технічного паспорту, який не був досліджений судовим експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, на основі висновку приватного підприємства БТІ «Інвентаризатор» позивачем було змінено позовні вимоги, а саме, змінено площі житлових будівель та господарських споруд, які він прохав виділити йому в окремий об`єкт права власності (а.с. 219).

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм процесуального права, яке полягає у прийнятті від позивача заяви про зміну (зменшення) позовних вимог, так як вважає, що фактично ОСОБА_3 позовні вимоги було збільшено, так як площі деяких приміщень, що входять до складу частки, яку він прохав йому виділити, було збільшено. Проте, колегія суддів не вважає прийняття складом місцевого суду зміни позовних вимог від позивача порушенням норм процесуального права, так як у відповідності до норми ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Тобто, ні суд, ні позивач у процесі не обмежені у часі подачі та прийняття зміни розміру позовних вимог до ухвалення судом рішення по-суті.

Ухвалюючи рішення від 24 квітня 2015 року, місцевий суд зіслався як на належний та допустимий доказ на висновок судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7 від 23 грудня 2013 року, яка була виконана судовим експертом Української універсальної біржі ОСОБА_11, з врахуванням вихідних даних, що були взяті з технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що був виготовлений КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 23.10.2004 року, а також з плану земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1, що був виготовлений ФОП ОСОБА_9 в 2011 році. Проте, у резолютивній частині рішення місцевим судом було виділено в окремий об`єкт права власності позивачу частку з домоволодіння, розміри якої визначені у висновку ПП БТІ «Інвентаризатор», що був виконаний у 2014 році, які є відмінними від даних, які використовував судовий експерт при проведенні експертизи.

Враховуючи те, що позивачем було змінено розмір позовних вимог, місцевим судом було прийнято такі зміни, з врахуванням норми ст.58 ЦПК України, колегія суддів не може вважати експертний висновок судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7 від 23 грудня 2013 року, таким, що дає підстави для поділу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у запропонований позивачем в заяві про уточнення позовних вимог спосіб та таким, що дає можливість визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1. У зв`язку із викладеним у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити.

Колегією суддів у судових засіданнях сторонам було роз`яснино право на проведення експертизи з врахуванням уточнених позовних вимог, проте, таке клопотання жодним із учасників процесу заявлено не було.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі стверджує, що їй, як особі, яка має право на обов`язкову частку у спадщині за її померлим батьком, так як вона є пенсіонером, місцевим судом не правильно визначено розмір такої частки. Проте, колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком з огляду на наступне.

З матеріалів спадкової справи № 460/2011 вбачається, що до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у її обов`язковій частці звернулись доньки померлого - ОСОБА_12 та ОСОБА_5, онук померлого - ОСОБА_6 звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 09 грудня 2011 року, у встановлений у законі строк, ОСОБА_12 відкликала свою заяву та відмовилась від спадкування обов`язкової частки у спадщині, що відкрилась після смерті батька. Отже, спадкоємцями за померлим ОСОБА_7 є відповідачі ОСОБА_6 (як спадкоємець за законом) та ОСОБА_5 (як спадкоємець обов`язкової частки у майні померлого). Апелянт вважає, що саме вона має успадкувати ту обов`язкову частку у майні, від якої відмовилась ОСОБА_12

У цивільному законодавстві, зокрема у Цивільному кодексі України, відсутня пряма вказівка на те, хто саме має спадкувати обов`язкову частку зі спадкової маси, у разі, якщо особа відмовилась від спадкування такої частки. У статті 1274 ЦПК законодавцем передбачено лише можливість відмови від частки у спадщині, яка може бути успадкована особою за законом чи за заповітом.

Зі змісту заяви ОСОБА_12, що міститься у матеріалах справи, вбачається, що вона не містить відомостей на чию саме користь відмовляється особа від обов`язкової частки у спадковому майні, а з аналізу книги шостої ЦК України вбачається, що вказана заява не повинна містити такі відомості.

Ураховуючи ту обставину, що померлий ОСОБА_7 свою волю щодо розпорядження належним йому майном (спадковою масою) виразив у формі заповіту на ім`я свого онука ОСОБА_6, який у встановлений у законі строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, місцевим судом вірно визначено те, що саме вказана особа і має успадкувати обов`язкову частку зі спадкової маси, від якої відмовилась ОСОБА_12, а не ОСОБА_5, якій належить лише 1/75 частка у спадщині.

Оскаржуючи додаткове рішення місцевого суду від 15 червня 2015 року, апелянт помилково вказує на те, що місцевий суд при поділі часток виходив з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 належать 2/25 частини спірного домоволодіння кожному. Так, місцевий суд правомірно виходив з того, що ОСОБА_7 згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно був власником 3/25 частини домоволодіння.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що частки співвласників в домоволодінні по АДРЕСА_1 слід визначити наступним чином: ОСОБА_3 - 21/25, ОСОБА_4 - 2/25; ОСОБА_6 - 5/75; ОСОБА_5 - 1/75, що разом складає одну цілу частку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2015 року -скасувати.

Додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року скасувати в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою під домоволодінням та розподілу судових витрат.

У іншій частині, щодо визначення розміру часток співвласників в домоволодінні по АДРЕСА_1,додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І : Чічіль В.А. Обідіна О.І. Хіль Л.М.

З оригіналом згідно: