Номер провадження: 22-ц/785/2108/15
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Іллічівської міської ради Одеської області, відділу Держземагентства, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про захист права власності, визнання протиправним рішення, недійсним держакту, зобов'язання не перешкоджати в користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення меж земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Іллічівської міської ради Одеської області, відділу Держземагенства у м. Іллічівськ Одеської області (треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4), мотивуючи свої вимоги тим, що земельна ділянка площею 0,16 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить йому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12.10.1999р. між ними та ОСОБА_5 Останньому ця земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Олександрівською селищною радою 08.07.1998р. та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №43.

Зазначав, що межі земельної ділянки при приватизації були узгоджені користувачами та власниками сусудніх земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_2, якій належить на праві власності сусіднє домоволодіння.

24.09.2008р. ОСОБА_2 зруйнувала весь тимчасовий паркан на межі їхніх сусідніх земельних ділянок і встановила нову межу, у подальшому зруйнувала межову огорожу та зайняла частину його (позивача) і третіх осіб ділянки, огородивши її сіткою рабицею.

25.09.2008р. ОСОБА_2 отримала держакт на земельну ділянку площею 0,940 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007р.

Вказує, що у зв'язку з цим він 23.12.2009р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Іллічівської міської ради та відділу земельних ресурсів про встановлення меж згідно держакту від 08.07.1998р. і визнання недійсним держакту ОСОБА_2 Рішенням суду йому було відмовлено в задоволенні позову.

Також ОСОБА_1 вказує, що з технічною документацією і в тому числі з копією оскаржуваного в рамках дійсної справи рішення Іллічівської міської ради він ознайомився в квітні 2011р. і саме тоді дізнався про порушене право, яке полягає у тому, що межі земельної ділянки він не узгоджував особисто, межі узгодила тільки ОСОБА_3 з якою він був у неприязних стосунках. Позивач зазначає, що приватизація земельної ділянки ОСОБА_2 і зокрема рішення міськради було прийнято в порушення п.п. "г", "е" ч.1 ст.91 ЗК України без узгодження з ним, без попередніх геодезичних замірів, без врахування реально встановленого паркану на межі сумісних земельних ділянок.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з цим позовом у якому просить: відновити строк для звернення до суду з позовом, визначивши причину пропуску поважною; визнати протиправним і скасувати рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007р. про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним державний акт на земельну ділянку площею 0,940 га за адресою: АДРЕСА_1, виданий 25.09.2008р. Іллічівською міською радою і відділом Держкомзему у м. Іллічівськ Одеської області ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007р.; зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому (позивачу) в користуванні земельною ділянкою площею 0,136 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 і у встановленні (відновленні) межі земельних ділянок АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, шляхом встановлення паркану на відстані 0,59 м. від точок №10-№13 у бік земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_2 вздовж всієї межі розподілу згідно плану земельних ділянок технічного звіту, виконаного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 для проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи №025/2014 від 16.06.2014р.; встановити (відновити) межі земельних ділянок АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 шляхом встановлення паркану на відстані 0,59 м. від точок №10-№13 у бік земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_2 вздовж всієї межі розподілу згідно плану земельних ділянок технічного звіту, виконаного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 для проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи №025/2014 від 16.06.2014р.

У липні 2013р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відновлення меж земельної ділянки, стверджуючи, що ій належить земельна ділянка АДРЕСА_2, розміром 0,094 га, на якій розташований житловий будинок.

По сусідству з нею у житловому будинку АДРЕСА_1 проживають відповідачі. Їх житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,136 га і межує з її (позивачки) земельною ділянкою.

ОСОБА_2 указує, що 21.12.2007р. були встановлені в натурі межі земельної ділянки АДРЕСА_2 та були узгоджені зі ОСОБА_3 В 2008р. ОСОБА_1 перемістив межу, що розділяє їхні земельні ділянки на 1-2 м у глиб її території та зайняв земельну ділянку площею 0,0040 га.

Також позивачка зазначає, що ОСОБА_1 звертався з позовом до суду про відновленні межі, яка поділяє їхні земельні ділянки, однак в задоволенні позову було відмовлено. Вказане рішення набуло чинності.

Тому, вона (ОСОБА_2) звернулася до суду з даним позовом у якому просить суд зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити межу, яка поділяє земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 за вказаною адресою у відповідності з даними земельно-кадастрової документації.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.01.2014р. скасовано ухвалу Іллічівського міського суду від 02.10.2014р. (т.1, а.с.98-99) у закритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007р. про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_2. Справу направлено до того ж суду для подальшого розгляду по суті у відповідності до чинного законодавства.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1- ОСОБА_9 підтримала первісний позов та просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 порушувалося право ОСОБА_1 та інших осіб на земельну ділянку, а ОСОБА_1 не перешкоджає їй користуватися земельною ділянкою.

Представник ОСОБА_2-ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, просила суд задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2, посилаючись на те, що до ОСОБА_1 власником земельної ділянки АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 та при встановленні в натурі меж земельної ділянки АДРЕСА_1 межі були узгоджені із ОСОБА_3 - співвласником сусідньої земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_3 пояснила, що їй, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності по 1/3 частці, кожному, належить земельна ділянка АДРЕСА_1. Після придбання ними зазначеної земельної ділянки, межі цієї земельної ділянки не змінювались, вона при оформлені державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 узгодила межі земельної ділянки. ОСОБА_3 також пояснила, що після придбання земельної ділянки за договором купівлі - продажу, вони не отримали новий державний акт та межі земельної ділянки не встановлювалися відповідними органами.

Рішенням суду від 22.09.2014р. у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні його позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу Держземагенства та Іллічівська міська рада не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою розглядові справи у іх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст.126 ЗК України, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянку посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ч.1 ст.81 ЗК Кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі -продажу.

Ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до положень ЗК України (ст. ст. 81, 126) до документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, належать: державний акт про право власності на земельну ділянку; цивільно-правова угода щодо відчуження земельної ділянки (договір купівлі - продажу, дарування, довічного утримання тощо), - свідоцтво про право на спадщину.

При цьому, у тому випадку, коли право власності на земельну ділянку посвідчується відповідною цивільно-правовою угодою чи свідоцтвом про право на спадщину, такі документи не є самостійними правовстановлюючими документами, оскільки до них в обов'язковому порядку має бути долучений державний акт про право власності на земельну ділянку, що була відчужена чи успадкована.

При набутті у власність земельної ділянки законодавство України не вимагає виготовлення нового державного акта на право власності. Однак ця норма застосовується виключно, коли перехід права власності на земельну ділянку здійснюється без зміни її меж та/або цільового призначення.

28.01.1998р. рішенням № 9 виконавчого комітету Олександрівської селищної ради вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розташовану у АДРЕСА_1 площею 0,136 га для обслуговування житлового будинку надвірних споруд та для ведення особистого підсобного господарства гр. ОСОБА_5, (т.1, а/с.73).

З акту встановлення меж земельної ділянки та додатку до акту встановлення меж земельної ділянки вбачається, що 04.06.1998р. були встановлені в натурі межі земельної ділянки та зазначені межі були узгоджені з ОСОБА_2, (т.1, а/с.33-34).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 024996, виданого ОСОБА_5 08.07.1998р. вбачається, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка в АДРЕСА_1, розміром 0,136 га (т.1, а/с.8).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 12.10.1999р. ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 придбали земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, розміром 0,1360 га та є співвласниками будинку за цією ж адресою у розмірі 1/3 кожний (т.1, а/с.10).

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.118 ЗК України, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

26.10.2007р. Іллічівською міською радою Одеської області було прийнято рішення 322/61-V про передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0940 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2. (т.1, а/с.7).

25.09.2008р. ОСОБА_2 отримала державний акт серія ЯЖ № 312726 на право власності на земельну ділянку площею 0,0940 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. (т.1, а/с.5).

З акту встановлення меж земельної ділянки й додатку до акту встановлення меж земельної ділянки убачається, що 21.12.2007р. були встановлені в натурі межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та зазначені межі були узгоджені із представниками суміжних власників землі та землекористувачів ОСОБА_3, ОСОБА_11, та ОСОБА_2, якій належить на праві власності сусіднє домоволодіння (т.1, а/с. 61-66, 124).

Судом була досліджена Технічна документація по складанню державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 та Технічна документація по складанню державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2, які також використовувались для надання висновку експерта № 025/2014 від 16.06.2014р.

Висновками даної експертизи встановлено, що: межі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.09.2008р. ОСОБА_2, кадастровий номер :04:007:0042, співпадають з фактичною капітальною огорожею, окрім тимчасової огорожі, встановленої між суміжниками; межі земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.06.1998р., Серія ІV-ОД №024996 ОСОБА_5 частково співпадають з фактичною огорожею; наявний перетин з трьома суміжними земельними ділянками; межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 за зазначеною адресою згідно схеми станом на 1996р. не відповідають фактичним межам, але лінія розподілу співпадає з межею згідно державного акту від 25.09.2008р. ОСОБА_2, однак довша на 1,23 м з фасадної сторони; тимчасова огорожа встановлена не відповідно до Схеми розподілу домоволодіння АДРЕСА_2 станом на 1996р.; для відновлення (встановлення) суміжної межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та ОСОБА_1, яка існувала станом на 1996р., тобто на момент розподілу домоволодіння АДРЕСА_2, необхідно встановити паркан по лінії, що проходить по точкам №10-13 згідно плану земельних ділянок Технічного звіту, див. додаток №1 (виконати геодезичну зйомку по встановленню межових знаків земельної ділянки АДРЕСА_2, розташованої за вище вказаною адресою, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.09.2008р. ОСОБА_2, кадастровий номер :04:007:0042; для відновлення (встановлення) суміжної межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та ОСОБА_1, яка існувала станом на 08.07.1996р., тобто на момент отримання ОСОБА_5 державного акту на право власності на землю ІV-ОД №024996, виданого Олександрівською селищною радою 09.07.1998р., необхідно встановити паркан на відстані 0,59 м від точок №10-№13 згідно Плану земельних ділянок Технічного звіту (див.додаток №1) у бік земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_2 вздовж всієї межі розподілу, (т.1, а/с.182-225).

Відповідно до технічного звіту про виконаний комплекс топографо-геодезичних робіт для проведення судової будівельно-технічної експертизи земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 встановлено, що: межі згідно державного акту серія ЯЖ №312726 на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 співпадають з фактичною капітальною огорожею, окрім тимчасової огорожі встановленої між суміжниками, схеми земельних ділянок по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 мають помилки (невідповідності до фактичних меж), але лінія поділу співпадає з межею згідно державного акту серія ЯЖ №312726 на земельну ділянку гр. ОСОБА_2, але довша на 1,23 м., тимчасова огорожа встановлена не правильно, межі земельної ділянки згідно державного акту серія ІV-ОД №024996 на земельну ділянку ОСОБА_5 мають помилки, в частині співпадають, в частині не співпадають з фактичною огорожею, також є перетин з трьома суміжними земельними ділянками.

Згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05.12.2012р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013р., ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_2, Іллічівської міської ради, Держкомзему м. Іллічівська про відновлення межі, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, визнання державного акту на землю недійсним, (т.1, а/с.51-58).

В ухвалі апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013р. вказано, що: "…З п.2 висновку експерта № 18210/23 від 28.09.2012р (т.2 а.с.64) зазначено, що: "При вивченні "Технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку на території Олександрівської селищної ради Одеської області", встановлено, що каталоги координат поворотних точок зовнішніх меж в ній не представлені, що виключає можливість співставлення фактичного місця розташування зовнішніх меж земельної ділянки визначеної в результаті геодезичних ізискань проведених на земельній ділянці ТОВ "Граунд-М" з межами згідно Державного акту серії ІV-ОД № 024996, виданого 08.07.1998р.

Враховуючи, що немає можливості співставлення фактичного місця розташування зовнішніх меж земельної ділянки, визначеної в результаті геодезичних ізискань проведених на земельній ділянці ТОВ "Граунд-М" з межами згідно Державного акту серії ІV-ОД №024996, виданого ОСОБА_5, з урахуванням того, що з часу придбання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки її межі зі сторони земельної ділянки ОСОБА_2 не змінювались та були встановлені по домовленості з попереднім власником ОСОБА_5, а також ту обставину, що на Держкомзем в м.Іллічівську не покладений обов'язок відновлення меж земельної ділянки, суд першої інстанції прийшов до правильного та обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Суд першої інстанції також правильно вказав, що за умов відсутності можливості співставлення фактичного місця розташування зовнішніх меж земельної ділянки, визначеної в результаті геодезичних ізискань, проведених на земельній ділянці ТОВ "Граунд-М" з межами згідно Державного акту серії IV-ОД № 024996, виданого 08.07.1998р. ОСОБА_5, інші висновки, зроблені експертом у висновку експерта №18210/23 від 28.09.2012р. не доводять порушень зі сторони ОСОБА_2 прав власності на землю ОСОБА_1

Окрім того, відсутність підпису ОСОБА_1 в акті встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2, за умов відсутності доказів переміщення нею межі, з часу придбання земельної ділянки ОСОБА_1 у ОСОБА_5, та неможливістю встановлення фактичного місця розташування земельної ділянки, на яку 08.07.1998р. виданий Державний акт серії ІУ-ОД № 024996 ОСОБА_5, не є підставою для скасування Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 312726, виданого 25.09.2008р., так як ОСОБА_1 не доведена обставина порушення ОСОБА_2 його права власності на землю".

Згідно копії постанови від 30.08.2008р. в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_12. - відмовлено. Як вбачається з мотивуючої частини цієї постанови, у заяві гр. ОСОБА_12. вказала, що: "… її сусідка ОСОБА_2 самовільно привласнила частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 шляхом встановлення огорожі у вигляді натягнутого канату. В процесі перевірки фактів викладених у заяві гр. ОСОБА_12. було встановлено, що земельна ділянка за вказаною адресою межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2, яка належить гр. ОСОБА_2 25.09.2008р. представниками відділу землеустрою Іллічівської міської адміністрації, які згідно схеми розташування земельної ділянки ОСОБА_2 встановили нові межі вказаної ділянки", (т.1, а/с.36).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи висновок експерта № 025/2014 від 16.06.201р. та обставини, встановлені у цивільній справі, що набрало законної сили, які не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, суперечливість висновків судових експертиз та техничного звіту про виконаний комплекс топографо-геодезичних робіт для проведення судової будівельно-технічної експертизи земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с.184-209), суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Іллічівської міської ради Одеської області, відділу Держземагенства, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про про захист права власності, визнання протиправним рішення, недійсним держакту, зобов'язання не перешкоджати в користуванні власністю - не підлягають задоволенню.

Крім того, відсутність підпису ОСОБА_1 в акті встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 за умов відсутності переміщення нею межі з моменту придбання ОСОБА_1 у ОСОБА_5 та те, що межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 згідно схеми станом на 1996р. не відповідають фактичним межам, але лінія розподілу співпадає з межею згідно державного акту від 25.09.2008р. ОСОБА_2, не являється підставою для визнання протиправним і скасування рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007р. про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_2 та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку площею 0,940 га за вказаною адресою, виданого 25.09.2008р. Іллічівською міською радою і відділом Держкомзему у м.Іллічівськ Одеської області ОСОБА_2 підставі рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007р., так як ОСОБА_1 не доведена обставина порушення його права власності на землю.

Крім того, суд правильно звернув уваги на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1999р. ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 купили земельну ділянку АДРЕСА_1. Отже вони є співвласниками земельної ділянки.

Позивач не надав жодного належного доказу та не довів того, що всі співвласники домовились щодо якого небудь порядку користування цією ділянкою, що саме його особисте право власності було порушено з боку відповідачів, та чим саме.

Крім того, при продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 не були встановлені її межі відповідними органами.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що вимоги про відновлення межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є похідними від первісних позивних вимог, тому вони також не підлягають задоволенню.

Як видно з матеріалів справи позивач просив суд відновити йому строк для звернення до суду з даним позовом, визначивши причину пропуску поважною.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, сплив строку позовної давності не обмежує права на звернення за судовим захистом, оскільки зі спливом строку припиняється не право особи на судовий захист, а лише можливість реалізації у примусовому порядку порушеного права.

В судовому засіданні відповідач по справі ОСОБА_2 та її представник не зверталися до суду із заявою про застосування строку позовної давності, тому необхідності у дослідженні поважності пропущення пропуску строку звернення до суду, не є необхідним і про це не наполягали сторони по справі.

Також, суд не знаходить підстав і для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відновлення меж земельної ділянки, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.106 Земельного Кодексу України, встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного Кдексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд вважає, що після укладання договору купівлі-продажу від 12.10.1999р., у сторін виникло право користування земельною ділянкою.

Відповідно до держакту на земельну ділянку площею 0,940 га за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 була передана земельна у встановлених розмірах.

Згідно висновку експерта № 025/2014 від 16.06.2014р. (а.с.178-183) встановлено, що межі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.09.2008р. ОСОБА_2, кадастровий номер :04:007:0042, співпадають з фактичною капітальною огорожею, окрім тимчасової огорожі, встановленої між суміжниками.

З позову ОСОБА_2 та пояснень її представника в судовому засіданні не доведена обставина порушення права власності ОСОБА_2 на землю та те, що вказану тимчасову огорожу встановлено відповідачами, тому відсутні підстави вважати, що право ОСОБА_2 було порушено відповідачами.

Ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький