РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2015 року, Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі Никифоренко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, розірвання договору, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з вищевказаним позовом.

З урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, заяви про залишення частини вимог без розгляду, позивач просив визнати дії ПАТ «КБ «Приватбанк» щодо списання грошових коштів у сумі 3 018,81 грн. з рахунків, відкритих на імя позивача неправомірними, стягнути з відповідача нараховані штрафні санкції у сумі 436,35 грн., з них: 3% річних у сумі 17,78 грн., подвійну облікову ставку НБУ 355,46 грн., інфляційні втрати 63,11 грн.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою суду від 16.10.2015, за заявою позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині: зобовязання ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» зняти нараховану орендну плату, починаючи з квітня 2014 року і по теперішній час включно, відповідно до умов Договору оренди приміщення від 30.12.2013; розірвання Договору оренди приміщення від 30.12.2013; стягнення з ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.; зобовязання ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» надати примірники Договору оренди приміщення від 30.12.2013 та Акту приймання-передачі.

Таким чином, до розгляду належать вимоги про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення з нього штрафних санкцій.

Судом встановлено, що 30.12.2013 між сторонами було укладено договір оренди приміщення, площею 23,0 кв.м., по вул. 29 Вересня, 7 в м. Кременчуці Полтавської області.

Розмір орендної плати визначено договором у сумі 298,00 грн. - за перший місяць користування приміщенням, за наступні розмір орендної плати, згідно умов договору, визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Згідно з Актом здачі-приймання приміщення від 01.01.2014, підписаного сторонами, позивач прийняв у відповідача вищевказаний обєкт. Під час передачі приміщення сторони провели візуальний огляд його технічного стану. У результаті огляду та перевірки сторони дійшли згоди, що приміщення передано в належному стані, придатне для використання за призначенням. Акт підписано сторонами.

У подальшому, позивач звертався до відповідача з пропозицією розірвати договір оренди та просив зняти нарахування орендної плати за цим договором. Відповідачем порушені питання вирішено не було.

Водночас, з карткових рахунків позивача, відкритих в ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк», протягом травня 2014 року, банком було списано кошти на загальну суму 3018,81 грн., у рахунок погашення простроченої заборгованості.

Відповідач письмово повідомив позивача, що вказані кошти, що не заперечувалось сторонами, списані як прострочена заборгованість за вищевказаним Договором оренди приміщення.

Відповідно до меморіального ордеру від 29.09.2015, позивачу повернуто списані кошти у сумі 3018,81 грн.

Листом від 13.10.2015 банк повідомив позивача, що за результатами розгляду його звернення щодо розірвання договору, спірний договір оренди приміщення від 30.12.2013 - розірвано, а списані кошти повернуто.

Відповідно до ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту немайнових або майнових прав та інтересів, а також можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ураховуючи, що такий спосіб захисту цивільного права, про який просить позивач, не передбачено ст. 16 ЦК, вищевказаним договором чи законом, суд приходить до висновку, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту свого цивільного права в цій частині, а тому вимога про визнання дій відповідача неправомірними задоволенню не підлягає.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. (ст. 1073 ЦК України).

Ураховуючи вищезазначені обставини справи, суд приходить до висновку, що грошові кошти були списані з рахунку відповідача у звязку із заборгованістю позивача перед банком за Договором оренди приміщення, істотні умови якого були погоджені та підписані сторонами.

Під час розгляду справи, у відповідь на звернення позивача щодо розірвання договору та повернення коштів, відповідачем договір було розірвано, списані кошти повернуто.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за несовєчасне виконання грошових зобовязань, оскільки про згоду на розірвання договору оренди, за яким були списані кошти позивача, банк повідомив 13.10.2015, отже списання коштів (заборгованості) відбувалось за діючим договором оренди, а тому суд не вважає вищевказані дії банку безпідставними.

Уразовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 16, 627, 629, 638, 1071, 1073 ЦК України, ст. 10, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка