Провадження № 2/0202/4734/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у липні 2013 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 15.06.2005 року між ним та ОСОБА_1Б було укладено кредитний договір № DNG0AK00125570, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 34796 Євро, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,56% на рік з кінцевим терміном повернення 15.06.2012 року. Вимоги до відповідачки що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» та відповідачем ОСОБА_2 договорів поруки. Відповідачка ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 13.06.2013 року у розмірі 47871,67 Євро, що складається з: 15312,18 Євро - заборгованість за кредитом, 14156,54 Євро заборгованість по процентам за користування кредитом, 1720,30 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 16682,65 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNG0AK00125570 від 15.06.2005 року у розмірі 46929,16 Євро, що складає 498028,81 грн., судові витрати, стягнути з відповідачки ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн., та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково.

Ухвалою суду від 14.09.2015 року заочне рішення суду від 15.08.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили.

Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за твердженням позивача між ним та ОСОБА_1 було укладено договір № DNG0AK00125570 від 15.06.2005 року .

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську від 12.03.2013 року було встановлено, що кредитний договір № DNG0AK00125570 від 15.06.2005 року було укладено внаслідок шахрайських дій ОСОБА_2 та ОСОБА_1 коштів за цим договором не отримувала. Таким чином, кредитний договір № DNG0AK00125570 від 15.06.2005 року в розумінні статті 215 ЦК України є нікчемним правочином.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідачки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідачів не стягуються.

Керуючись ст. 215 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 27, 60, 61, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко