Справа № 278/5217/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С. Г.,

за участю секретаря судового засідання - Лабенської Л.І., представників позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району (далі - Рада), Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції (далі - ДРС) про визнання права власності на частину житлового будинку по спадкуванню після смерті її чоловіка,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у позові проти Ради та ДРС просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 як за спадкоємцем за законом, після смерті її чоловіка ОСОБА_3 Позов, з посиланням на ст.ст.548-549 ЦК УРСР( чинної на час смерті спадкодавця) мотивовано тим, що позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, а тому є його власником. Інші спадкоємці не заявляли про свої права. Проте спірна частина будинку до тепер рахується за спадкодавцем. ДРС відмовила в реєстрації її права власності. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді.

Представники позивача позов підтримали у повному обсязі. Пояснили, що позивач та інші спадкоємці (діти спадкодавця) до нотаріуса не зверталися. Спадкова справа не заводилася. Після смерті свого чоловіка позивач фактично прийняла спадщину, оскільки користувалася частиною будинку, обробляла земельну ділянку біля нього. У по господарській книзі, після смерті чоловіка особовий рахунок було оформлено саме на позивача. Записи у по господарських книгах, на час спірних правовідносин, визнавалися як акт органів влади, що підтверджують право приватної власності позивача на ? частину будинку. А решту половину наведеного будинку позивач отримала у спадок після смерті її брата - ОСОБА_4 ОСОБА_5 також пояснила, що після побудови у 1970 році нового житлового будинку по АДРЕСА_2, у спірній частині будинку ніхто не проживав. Вважають, що мають достатньо доказів для задоволення позову.

Відповідачі звернулися з клопотаннями про розгляд справи без їх участі. Представник Ради позов визнала, представник ДРС поклався на розсуд суду.

Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини.

Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі змагальності та диспозитивності. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(ст.60 ЦПК України)

Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно із записами у по господарській книзі за 1961 - 1965 роки за спадкодавцем був відкритий особовий рахунок на половину жилого будинку 1930 року забудови. У цьому будинку разом із спадкодавцем проживали позивач та їх дві дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на час смерті батька була неповнолітньою(а.с. 7,9).

Відповідно до ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Окрім цього неповнолітня ОСОБА_7 в силу ст. 535 ЦК УРСР, мала право на обов"язкову частку у спадковому майні .

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час виникнення спірних правовідносин, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 цієї Інструкції , не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

За положеннями ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття(ст.548 ЦК УРСР). Поряд з цим у ст.ст. 560 ЦК УРСР зазначено, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Це право спадкоємця не обмежене строком.

Аналогічні вимоги встановлені і ч.1 ст. 1297 ЦК України, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, лише у випадку відмови нотаріуса у вчиненні даної нотаріальної дії у позивача виникає право вирішувати спір у судовому порядку. Наведене кореспондується з роз'ясненнями, які дав Пленум ВССУ у п. 3.1 листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 і також Пленум ВСУ у п.23 постанови від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", що "за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про

визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проте, представники позивача стверджували, що позивач до нотаріуса з цього приводу не зверталася. Відповідних довідок виконкому Станішівської сільської ради, що лише позивач прийняла спадщину суду також не представлено. Рішення Ради про надання дозволу на оформлення права власності на частину будинку від 15.05.2014 (а.с. 16) видане до набуття позивачем права власності на іншу половину будинку, а отже неможливо беззаперечно визначити якої саме частки спірного будинку стосується це рішення.

Як вже зазначено, після смерті спадкодавця є спадкоємці за законом, права та інтереси яких зачіпляє виниклий спір. А тому не можна погодитися із позивачем , що відповідачем у справі є Станішівська сільська рада Житомирського району, у той час як спір виник з приводу спадщини, що відкрилася до січня 2004 року. ДО того ж притягнення до участі у справі у якості відповідача відповідної ради можливе тільки за умови відсутності інших спадкоємців. Відмова ДРС у реєстрації права власності на земельну ділянку за відсутністю відомостей про неї не стосується даного спору (а.с.17).

Статтею 119 ЦПК встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. За положеняями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд позбавлений можливості за власною ініціативою залучати до справи інших осіб. На підставі ч.4 ст.10 ЦПК України, суд роз"яснив представнику позивачу та адвокату ОСОБА_8 вимоги наведеної статті та попередив про наслідки не вчинення цих процесуальних дій. Проте останні наполягали, що відповідачами є саме наведені у позові особи (а.с.30)

Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись: ст.ст. 524, 527, 534, 535, 549, 554, 560 ЦК УРСР, ст. ст. 15,16, 328, 392, 1216, 1225, 1268, 1276, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 33, 57, 60, 61, 88, 130, 197, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району, Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції про визнання права власності на частину житлового будинку, як за спадкодавцем після смерті чоловіка , відмовити за недоведеністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.Г. Баренко