У х в а л а

30 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення дії договору іпотеки,

в с т а н о в и в :

Заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав зазначених у статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) і має відповідати вимогам статті 357, 358 ЦПК України.

ОСОБА_1 слід уточнити підстави перегляду викладені в заяві, оскільки з її змісту вбачається, що остання звертається не лише з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а й ставить питання про те, що оскаржувана ухвала не відповідає пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У наданій заяві не зазначено які саме норми права неоднаково застосовано судом касаційної інстанції або не відповідають висновкам Верховного Суду України.

ОСОБА_1 наводить у своїй заяві як приклад постанову Верховного Суду України від 23 вересня 2014 року, однак не додає її копії.

Заявник оскаржує ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року, якою залишено без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року, однак клопотання щодо рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутнє.

Таким чином, ОСОБА_1 слід визначитись, які саме судові рішення є предметом перегляду надіславши уточнення до заяви.

Крім того, до заяви ОСОБА_1 не додано документ про сплату судового збору.

Згідно із частиною 1 статі 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з нормами статті 4 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи категорію спору, розмір судового збору в даному випадку повинен становити 130% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (але не менше 130% від 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 2015 рік, та не більше 130% від 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Реквізити для оплати судового збору такі: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, 22030002 р/о № 0007, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходів бюджету - 22030002, код банку отримувача - 820019, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; у графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір (Верховний Суд України, 060)» символ звітності 207.

Відповідно до частини другої статті 359 ЦПК України суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам ЦПК України. У разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог статей 357 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> та 358 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> ЦПК України, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Керуючись статтями 354, 355, 357-359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень залишити без руху та надати заявниці строк до 13 жовтня 2015 року для усунення зазначених недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко