Справа №463/4698/14-ц
Провадження №2/463/187/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Вовк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний банк» в особі відділення «Львівської обласної дирекції» про повернення банківського вкладу,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором № 2620/72/157166 строкового банківського вкладу, укладеного 07.02.2014 року на суму 50 000 гривень.

Позов мотивує тим, що 07.02.2014 року між сторонами було укладено договір № 2620/72/157166 строкового банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач 07.02.2014 року вніс кошти на депозитний рахунок в розмірі 50 000 гривень з процентною ставкою 21,7% річних строком на 89 днів. Після закриття відділення № 72, повноваження щодо керування вкладами та обслуговування клієнтів були передані відділенню «Львівської обласної дирекції». Даний договір був автоматично пролонгований Банком на строк з 07.05.2014 року до 07.08.2014 року, оскільки позивач не надав заяву про намір отримати вклад. Також між позивачем та відповідачем укладений договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування № 007-0049206-Ф/14-DEP від 07 лютого 2014 року, таким чином банком був відкритий рахунок НОМЕР_2 та позивачу видана банківська платіжна картка, на яку перераховувались відсотки. Станом на 03 вересня 2014 року сума нарахованих відсотків становить 5594,21 гривень. Проте позивач з карткового рахунку готівку отримати не може, в тому числі не може користуватися вказаними коштами. Позивач 07.08.2014 року звернувся до відповідача із письмовою заявою про видачу коштів готівкою, проте кошти повернені не були. Оскільки добровільно відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, тому просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 16 січня 2015 року в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що 07.02.2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було укладено договір № 2620/72/157166 строкового банківського вкладу із процентною ставкою 21,7% річних строком на 89 днів (а.с.7-8).

Як вбачається з копії платіжного доручення № 10378 від 07 лютого 2014 року (а.с.9), на виконання умов договору позивачем внесено на депозитний рахунок банку - 50 000 гривень.

Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до вимог ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем також був укладений договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування № 007-0049206-Ф/14 DEP від 07.02.2014 року (а.с.10-13), відповідно до умов якого банком був відкритий рахунок НОМЕР_2 та позивачу видана платіжна картка, на яку були перераховані відсотки по депозиту. Станом на 03.09.2014 року сума нарахованих відсотків становить 5594,21 гривень (а.с.14-16).

Згідно з ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Як вбачається із представленої позивачем заяви (а.с.17), останній звертався до відповідача про повернення коштів шляхом видачі готівкою в касі банку. Судом встановлено, що відповідачем кошти готівкою виплачені не були.

Верховний Суд України сформулював правову позицію від 25.12.2013 року по справі № 6-140цс13, згідно з якою визначив, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

Таким чином визначальним фактором, що підтверджує виконання банком обов'язку повернути вклад та нараховані проценти є не лише їх перерахунок на поточний рахунок, але й надання вкладнику реальної можливості розпорядитись цими коштами. У випадку, якщо такої можливості надано не буде, обов'язок банку по поверненню коштів вважається не виконаним.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення коштів за договором банківського вкладу та нарахованих відсотків є обґрунтованими.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем було порушено умови договору та перерахунок коштів у порядку визначеному позивачем не здійснено, та не забезпечено можливість користування такими, тому суд вважає підставним вимоги позивача про застосування до відповідача положень ч.2 ст.625 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи розмір заборгованості становить 55594,21 гривень, з яких: 50 000 гривень - розмір заборгованості за вкладом, 5594,21 гривень - відсотки за користування коштами. Відповідач вказані розрахунки не спростував, заперечень не представив.

Верховним Судом України сформульовано правову позицію від 29.05.2013 року по справі № 6-39цс13, згідно з якою обґрунтованими є вимоги про стягнення процентів за договором банківського вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 556,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 526, 530, 611, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість за договором строкового банківського вкладу № 2620/72/157166 від 07.02.2014 року у розмірі 55594,21 гривень (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири гривні 21 копійки).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 556,0 гривень.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про його перегляд.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р. Р.