Справа №642/9158/15-ц
Провадження № 2/642/2582/15
24 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді - Пашнєва В.Г.,
за участю секретаря - Балан Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 3 544 047,58 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначив, що 13 січня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач - позикодавець передав у борг відповідачу - позичальнику гроші в сумі 434 090,00гривень (52 300,00 доларів США), які він зобов'язався повернути 13 липня 2014 року. Доказом укладання договору позики та передачею йому грошей є розписка від 13.01.2014 року, складена відповідачкою особисто. У встановлений договором термін ОСОБА_2 борг не повернула.
У позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі еквівалентному 52 300,00 (п'ятдесят дві тисячі триста) доларів США за курсом валют встановленому на Українському міжбанківському ринку. Згідно «Оперативного стану міжбанківського валютного ринку України» на день складання даної позовної заяви (02.11.2015 року) середньозважений курс гривні до долара США становить 23,0152 гривень за 1 (один) долар США. Таким чином, заборгованість за договором позики з урахуванням зміни курсу валют становить: 52 300,00x23,0152= 1 203 694,96 грн. (один мільйон двісті три тисячі шістсот дев'яносто чотири гривні 96 копійок).
Окрім основної суми заборгованості за договорами позики, позивач просить стягнути 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 17 018 грн. 71 коп., індекс інфляції у розмірі 252 724 грн.61 коп., та неустойку у розмірі 2 070 609 грн. 30коп.
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 1 203 694,96 грн. боргу за договором позики та 3% річних від простроченої суми у розмірі 17 018 грн. 71 коп., індекс інфляції у розмірі 252 724 грн.61 коп., та неустойку у розмірі 2 070 609 грн. 30коп., а всього стягнути 3 544 047,58грн.
Позивач та представник позивача до судового засідання не з'явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та ухвалити заочне рішення.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
За таких обставин на підставі ч. 4 ст.169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів за згодою позивача.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
13 січня 2014 р. між громадянином ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_2, був укладений договір позики грошових коштів.
Відповідно до пункту 1 Договору «Позикодавець при укладені договору передав, а Позичальник прийняв грошові кошти у розмірі 434 090,00 грн. (чотириста тридцять чотири тисячі дев'яносто гривень 00 копійок), що за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками міста Харкова складає 52 300,00 (п'ятдесят дві тисячі триста) доларів США, та зобов'язався повернути Позикодавцеві суму позики в строк до тринадцятого липня дві тисячі чотирнадцятого року.
У разі зміни курсу валют сума повернення повинна дорівнювати сумі в гривні 52 300 (п'ятдесят дві тисячі триста) доларів США за обмінним курсом, встановленим комерційними банками, але не менше курсу валют на Українському міжбанківському ринку».
Пунктом 5 Договору встановлено, що «здійснення повного або часткового повернення Позичальником суми позики буде підтверджуватись заявою (розпискою) Позикодавця, яка видається Позичальнику».
Згідно пункту 6 Договору позики, «якщо Позичальник не поверне суму позики в установлений Договором строк, Позикодавець має право пред'явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені ЦПК України».
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Втім, ОСОБА_2 свого зобовязання щодо повернення позикових коштів до сьогодні не виконала.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено обов'язок Позичальника «повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором».
Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, «якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом».
Згідно статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Тому положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті.
Відтак, коригування заборгованості, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара), не суперечить чинному законодавству України.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України «сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд».
Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони договору є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до вказаної ст.204 ЦК України «правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним».
Враховуючи вказані норми діючого законодавства та положення договору, у Позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі еквівалентному 52 300,00 (п'ятдесят дві тисячі триста) доларів США за курсом валют встановленому на Українському міжбанківському ринку.
Згідно «Оперативного стану міжбанківського валютного ринку України» на день складання даної позовної заяви (02.11.2015 року) середньозважений курс гривні до долара США становить 23,0152 гривень за 1 (один) долар США.
Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем за договором позики з урахуванням зміни курсу валют становить: 52 300,00x23,0152= 1 203 694,96 грн. (один мільйон двісті три тисячі шістсот дев'яносто чотири гривні 96 копійок).
Відповідно до ст. 625 ЦК України: - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ніш грошового зобов'язання; - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, «якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу».
Таким чином, враховуючи норми ст. ст. 625, 1050 ЦК України, Позивач має всі правові підстави вимагати стягнення з Відповідача 3% річних та індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно розрахунку розмір 3% річних становить 17 018,71 грн. (сімнадцять тисяч вісімнадцять гривень 71 копійка), індекс інфляції (інфляційні втрати) становить 252'724,61 грн. (двісті п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні 61 копійка).
Згідно п. 4 Договору позики, «у випадку несвоєчасної сплати боргу (повернення суми позики) Позичальник зобов'язується платити Позикодавцю суму Позики та договірну неустойку у розмірі 1% (одного відсотку) від усієї суми позики за кожен день прострочення».
Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, «Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків».
Згідно розрахунку розмір договірної неустойки, що підлягає сплаті 2 070 609,30 грн. (два мільйони сімдесят тисяч шістсот дев'ять гривень 30 копійок).
Враховуючи все вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню,
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 6 090 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 57, 88, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.204, 524, 526, 533, 624,625, 1046-1050 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт: МН 689771, виданий Московським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 22 червня 2004 р., індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт: МК 806892, виданий Московським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 31 березня 1998 р., індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 13 січня 2014 року в сумі 3 544 047,58 грн. (три мільйони п'ятсот сорок чотири тисячі сорок сім гривень 58 копійок), яка складається з наступного: основна заборгованість з урахуванням курсової різниці - 1'203'694,96 грн. (один мільйон двісті три тисячі шістсот дев'яносто чотири гривні 96 копійок), 3% річних - 17 018,71 грн. (сімнадцять тисяч вісімнадцять гривень 71 копійка), індекс інфляції (інфляційні втрати - 252'724,61 грн. (двісті п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні 61 копійка), договірна неустойка - 2 070 609,30 (два мільйони сімдесят тисяч шістсот дев'ять гривень 30 копійок);
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт: МН 689771, виданий Московським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 22 червня 2004 р., індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт: МК 806892, виданий Московським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 31 березня 1998 р., індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2) судовий збір в сумі 6 090,00 (шість тисяч девяносто) грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.Г. Пашнєв