Справа № 468/2421/14-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

12.01.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Копейка Т.О.

при секретарі Медведєву Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Баштанка в особі Баштанської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування позовних вимог в заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2. Після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) на території Баштанської міської ради та житловий будинок АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець залишив заповіт, яким заповів належне йому право на земельну частку (пай) їй.

У встановленому законом порядку нею було прийнято спадщину.

16 жовтня 2002 року нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай ).

У 2014 році вона звернулась за оформленням права на спадщину на житловий будинок після смерті батька. Нотаріусом постановою від 4 вересня 2014 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що не надано документ про право власності спадкодавця на будинок та було рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.

На підставі викладеного просила про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, при цьому пояснила, що на день смерті батька, якому належав спірний житловий будинок, в будинку була зареєстрована та проживала ОСОБА_3, дружина померлого і її мати. Свідоцтво про право власності на будинок втрачено. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, не оформившись в спадкових правах. Інших спадкоємців, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину немає. За такого просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 і матері ОСОБА_3, за законом.

Представник відповідача до суду не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують.

Вислухав пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для задоволення позову за наступного:

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Баштанка помер ОСОБА_2, про що 30 березня 1999 року складено відповідний актовий запис № 35. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, ринкова вартість якого згідно звіту про визначення ринкової вартості нерухомості станом на 18.08.2014 р. становить 120302 грн.. Відповідно до технічного паспорту виданого 18.12.1978 року Снігуріським БТІ, спірний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Баштанської сільської ради Миколаївської області на підставі рішення виконкому Баштанської сільради за №22 від 26.10.1966 року.

Згідно архівного витягу, виданого Державним архівом Миколаївської області, протоколом засідання виконкому Баштанської селищної ради №22 від 26 листопада 1966 року було затверджено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1. Згідно рішення № 22 від 26.11.1966 року за ОСОБА_2 було визнано право власності та зобов'язано оформити право власності останньому та видати відповідні документи.

Рішенням Баштанської міськради №10 від 27.10.2000 року «Про перейменування вулиць» у м. Баштанка, перейменовано АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1, а рішенням виконавчого комітету Баштанської міської ради № 62 від 11 вересня 2014 року було змінено номер будинку по АДРЕСА_1 з "АДРЕСА_1" на "АДРЕСА_1".

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 і спадкодавця ОСОБА_3 , яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 14.03.1987 року, змінила прізвище на ОСОБА_1.

Відповідно до довідки №55/2, виданої Баштанською міськрадою Миколаївської області від 30.08.2002 року ОСОБА_2 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2. Також за вказаною адресою була зареєстрована та проживала ОСОБА_3, яка згідно свідоцтва про смерть померла 30 липня 2000 року.

Із спадкової справи №476, що заведена після смерті ОСОБА_2 слідує, що позивач у встановленому законом порядку фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, шляхом вступу у володіння майном, що підтверджується заявою від 16.10.2002 року.

Крім позивача, спадкоємцем майна ОСОБА_2, також являлась ОСОБА_3 ( дружина померлого і мати позивача) , яка у встановленому законом порядку фактично прийняла спадщину.

В спадкових правах у встановленому законом порядку ОСОБА_3 не оформилась.

16 жовтня 2002 року позивачем було отримано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/9 частини земельної частки (паю ) після смерті спадкодавця ОСОБА_2, що належала останньому на підставі сертифіката НОМЕР_2 і на 2/9 частини земельної частки (паю ), що належала спадкодавцю ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, але не оформилась у спадкових правах.

25.07.2012 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну частку (пай) розміром 7,88 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій на підставі сертифіката НОМЕР_1.

Постановою державного нотаріуса від 04.09.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, через ненадання документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок.

Інші спадкоємці за законом або за заповітом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину відсутні.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень, Цивільний кодекс України ( в ред.2003 року) застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При розгляді справи встановлено, що спадщина відкрилась до набрання ЦК України 9 в ред.2003 р.) чинності, а позивач прийняла спадщину у встановленому ЦК України ( в ред.1963 року) порядку.

Згідно ст. 524-529 ЦК України ( в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 534 ЦК України ( в ред. 1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном ( володіння сертифікатом).

Померла ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в спірному будинку і на час відкриття спадщини являлась непрацездатною за віком.

Набуття права власності на нерухоме майно на час відкриття спадщини було регламентовано положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно довідки РАЦС Баштанського РУЮ ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 17.01.1951 року.

За такого спірний житловий будинок був набутий спадкодавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в період шлюбу на законних підставах і у передбачений законом спосіб та належав останнім на праві спільної сумісної власності.

Втрата правовстановлюючого документу позбавляє позивача можливості оформитись в спадкових правах в органах нотаріату.

За такого суд приходить до висновку про можливість задоволення позову і наявність у позивача права на спадкування за законом спірного житлового будинку в цілому (1/4 спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_2 і на 3/4 частини спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_3), оскільки належність будинку на праві власності спадкодавцям підтверджено належними і допустимими доказами, в судовому засіданні в їх сукупності.

Керуючись ст. 10; 11;30; 60; 212; 214 - 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Баштанка Миколаївської області і ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Баштанка Миколаївської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: