Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7215/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І., Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк» або банк, або кредитор) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач або поручитель). Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 2 579 632,92 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_2, як позичальник, належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором від 26 серпня 2008 року. Із метою забезпечення виконання основного зобов'язання 26 серпня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк». Просила визнати припиненим договір поруки від 26 серпня 2008 року, укладений між нею та ЗАТ «Альфа-Банк», мотивуючи тим, що банком не було пред'явлено до неї вимоги про стягнення заборгованості протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року прийнято зустрічний позов до сумісного розгляду з первісним позовом (а.с.46).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2015 року первісний позов залишено без задоволення. Зустрічний позов задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 26 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що банк скористався своїм правом вимагати повного дострокового погашення кредиту, направивши 16 липня 2014 року відповідачу вимогу про повне дострокове виконання зобов'язань не пізніше 37 днів з дати відправлення вимоги (банком змінено строк виконання основного зобов'язання), відповідно шестимісячний період має рахуватися із 23 серпня 2014 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та судом встановлено, що 26 серпня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №700008185, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 40 595 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,5% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення -27 серпня 2015 року (а.с.8-11, 23 зворот-24).

Позичальник зобов'язався здійснювати платежі з повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами щомісячно «27» числа рівними частинами відповідно до графіку платежів у сумі 865 дол. США (п.2.8 кредитного договору, а.с.8,11-12).

За умовами договору сторони домовилися, що у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань із повернення кредиту (п.6.1 кредитного договору).

Відповідно до розділу 10 кредитного договору у разі набуття банком, на підставах передбачених договором, права вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, банк направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованої неустойки та інших платежів та нарахувань за договором та/або про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний термін з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Документом, що підтверджує відправлення банком листа - вимоги про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання та про дострокове повернення кредиту, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику за адресою його проживання (реєстрації) зазначеною в розділі №1 договору. Лист, що містить вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання і дострокове повернення кредиту та будь-яке повідомлення банку, відправлене поштою, вважається отриманим позичальником, після спливу 7 (семи) календарних днів з моменту відправлення банком такого повідомлення.

Виконання зобов'язання забезпечувалося порукою. Так, 26 серпня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №700008185-П, який мав діяти до повного виконання зобов'язань боржником за основним договором (а.с.16).

Таким чином, договором поруки не визначався строк, після закінчення якого порука припинялася.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов'язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Згідно з положенням ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.50, ч.1 ст.51, ч.1 ст.56 Закону України «Про третейські суди» сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

Рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років із дня прийняття рішення третейським судом.

У зв'язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту та виникнення заборгованості за кредитним договором, кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України право та звернувся до Третейського суду з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 11 січня 2011 року стягнуто достроково з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 331 054,67 грн., а саме: за кредитом 301 722,24 грн., по процентам за користування кредитом у сумі 18 497,02 грн. та пені - 10 835,41 грн. (а.с.40-39).

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист №6-1384/11, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 30 червня 2011 року (а.с.41).

Таким чином, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання (дострокове виконання основного зобов'язання), звернувшись до суду з вимогою про дострокове повне стягнення з позичальника суми за кредитним договором та договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється.

Оскільки вимоги до поручителя ОСОБА_1 про стягнення боргових сум були заявлені більше ніж через шість місяців (11 серпня 2014 року) після настання строку виконання зобов'язань, то суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України, на час звернення банку з позовом до поручителя, порука припинила свою дію.

Відповідна правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-190цс14. Так, пред'явивши вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором, на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

За змістом ст.ст.559,598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати, а тому доводи апеляційної скарги відносно того, що банк скористався своїм правом вимагати повного дострокового погашення кредиту тільки 16 липня 2014 року, направивши відповідну вимогу, спростовуються матеріалами справи та не відповідають дійсності, а посилання в апеляційній скарзі на те, що шестимісячний строк має рахуватися із 23 серпня 2014 року не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову залишає без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим в цій частині.

Що ж стосується зустрічного позову, то з його змісту вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати припиненим договір поруки з підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України (а.с.35-36).

Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ст.559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору (постанова ВСУ від 21 листопада 2012 року у справі №6-134цс12).

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ст.559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3,12-15,20 ЦК України, статті 3-5,11,15,31 ЦПК України).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (висновок міститься у постановах ВСУ: від 21 травня 2012 року у справі №6-18цс11, від 21 травня 2012 року у справі №6-20цс11, від 21 травня 2012 року №6-69цс11, від 21 листопада 2012 року у справі №6-134цс12, від 05 грудня 2012 року у справі №6-147цс12).

Проте, слід мати на увазі, що способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом пов'язане припинення поруки.

Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі №6-69цс11).

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не звернув уваги на те, що заявлена ОСОБА_1 вимога про визнання договору поруки припиненим не відповідає визначеним законом способами захисту судом цивільних прав та безпідставно задовольнив зустрічний позов.

Відповідно до ст.309 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову та ухвалює в цій частині нове рішення, яким відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні її позову про визнання договору поруки припиненим.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: