АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3402/15 Головуючий І інстанції -
Справа: №635/887/15-ц Пілюгіна О.М.
Категорія: земельні Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -Міненкової Н.О.

суддів - Колтунової А.І., Зазулинської Т.П.

за участю секретаря - Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана за підписом представника ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відновлення межі, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року до суду звернувся ОСОБА_2, який є опікуном ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_4 про відновлення межі. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_3 належить на праві власності будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 28.12.1973 року. З даним домоволодінням межує домоволодіння ОСОБА_4, яке розташоване на земельній ділянці пл. 1200 кв.м. На його думку відповідач незаконно перемістив межі своєї земельної ділянки у бік земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував , посилаючись на безпідставність і недоведеність позовних вимог.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодився з рішенням ОСОБА_2 й у апеляційній скарзі, яка подана за підписом його представника ОСОБА_3, просить рішення скасувати як необґрунтоване. Та вважає, що надані ним технічний план та поквартальне викопіювання підтверджують позовні вимоги, але суд цим доказам не дав належної оцінки.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстави для задоволення скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 1973 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, останній придбав будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці пл. 1200 кв.м.( а.с.14)). Відповідачу належить право власності на будинок по АДРЕСА_3 в сел. Безлюдівка на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом від 19 грудня 1979 року.( а.с.29). Земельні ділянки зазначених домоволодінь мають спільні межі.

В технічному паспорті, який було видано на ім'я ОСОБА_3 в листопаді 2007 року є запис про те, що норма та фактична площа земельної ділянки буде встановлена при видачі державного акту на землю або укладенні договору оренди.( а.с.9). 27 травня 2014 року комісією Безлюдівської селищної ради було запропоновано узгодити межі земельної ділянки яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3, пл. 1500га у присутності сусідніх землекористувачів по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 Комісією було встановлено, що по спільній межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 з земельною ділянкою по АДРЕСА_3 існує огорожа з евробетону по двору та сітки - рабиці по городу. По спільній межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 капітальна огорожа відсутня.

Визначитися з межею земельної ділянки між будинками АДРЕСА_1 не виявилося можливим, у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 наполягав на необхідності проїзду вантажною та іншою технікою на город.

Відповідно до ч.3 ст. 158 Земельного Кодексу органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. За нормою частини 5 вказаної статті у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

З позовної заяви не вбачається, яку земельну ділянку перемістив відповідач та з якого боку та чому він вважає, що порушення суміжного землекористування мало місце саме з боку домоволодіння АДРЕСА_3. Власник домоволодіння по АДРЕСА_2, земельна ділянка якого також межує з земельною ділянкою, що рахується за домоволодінням позивача до участі у справі не залучався і позовні вимоги до нього не пред'являлися.

В суді першої інстанції позивач не заявляв клопотання про призначення судової - технічної експертизи, у зв'язку з чим таке його право йому було роз'яснено при розгляді його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції. Але таке клопотання заявлено не було. Крім того, судовим розглядом було встановлено, що земельні ділянки суміжних користувачів не приватизовані, як і земельна ділянка позивача. Встановлення меж земельних ділянок не проводилося.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст. 10 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції представнику позивача роз'яснювалося його право щодо надання доказів та проведення експертизи на предмет визначення меж земельної ділянки між суміжними землекористувачами зазначених вище домоволодінь. Але ці вимоги позивачем не були виконані.

Порядок призначення експертизи передбачений статтею 143 ЦПК України, в якій зазначено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судова колегія вважає, що відмова в позові за його недоведеністю не позбавляє права позивача на звернення до суду з зазначеними вимогами при умові надання ним доказів на їх підтвердження.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстави для скасування рішення суду першої інстанції. Судова колегія з висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги не дають підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст.. 303,304,307,313,317,319 ЦПК України судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану за підписом представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -