22-ц/775/1252/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Овчиннікова О.С.
Доповідач Супрун М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю.

суддів Мироненко І.П., Лісового О.О.

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі: ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 11 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNH4КР82350338, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 8008.00 грн. строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення 11 листопада 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам та Тарифами складає між ним та банком кредитний договір. У звязку з невиконання відповідачем своїх обовязків зі сплати кредиту та відсотків за його користування, в 2013 році банк звернувся до суду з позовом і на його користь з ОСОБА_2 був стягнутий борг за кредитним договором в загальній сумі 91556, 59 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8008, 00 грн, за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 31598, 42 грн., 47114, 14 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500 грн. - штрафу ( фіксованої частини) та 4336, 03 грн. - штрафу ( процентної складової). Враховуючи те, що після ухвалення зазначеного рішення суду свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 продовжував не виконувати, в результаті чого в нього станом на 16 червня 2015 року виникла нова заборгованість у загальній сумі 6394, 14 грн., банк просив стягнути цій борг на його користь.

Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням не погодився та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора договірні відносини між сторонами припинились суперечить нормам матеріального права.

Представник позивача ОСОБА_3, діюча за довіреністю, в судовому засіданні апеляційного суду скаргу банку підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач у судове засіданні апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України через Новоселівську сільську раду Волноваського району Донецької області.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що 11 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNH4КР82350338, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 8008.00 грн. строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення 11 листопада 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам та Тарифами складає між ним та банком кредитний договір (а.с.7-12)

Рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 10 квітня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в загальному розмірі 91556, 59 грн, що складається з тіла кредиту в сумі 8008,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 31598, 42 грн., 47114, 14 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500,00 грн. - штрафу ( фіксованої частини), 4336,03 грн - штрафу ( процентної складової) (а.с.4-5).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що із ухваленням судового рішення Тельманівського районного суду Донецької області від 10 квітня 2013 року припинились договірні правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, а вимог за ст. 625 ЦК України про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми позивач не заявляв.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Апеляційним судом встановлено, що 11 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу строком на 24 місяці кредит в сумі 8008,00 грн. з оплатою за користування кредитними коштами 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами складає між ним і банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві від 11 листопада 2006 року (а.с.7-8) .

Відповідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (далі-Умови) позичальник зобовязаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1., 4.2. даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. (а.с.9-12)

Згідно п.п. 5.1, 5.3. зазначених Умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 0,5 % від суми заборгованості. (а.с.9-12)

Рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 10 квітня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за даним кредитним договором, що складається з тіла кредиту в розмірі 8008,00 грн, 31598, 42 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 47114, 14 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500,00 грн. - штрафу ( фіксованої частини), 4336,03 грн - штрафу ( процентної складової), всього в розмірі 91556, 59 грн. (а.с.4-5). Дане рішення відповідачем не виконане.

Зважаючи на те, що відповідач продовжував не виконувати свої зобовязання за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з нього нової заборгованості, що виникла внаслідок такого невиконання та складається з відсотків за користування кредитом, пені та штрафів.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-1206 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке не виконане боржником, не дає підстав кредитору вимагати від боржника сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій є помилковим.

Разом з тим, згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Позивач просив стягнути з відповідача штрафи, нараховані в 2015 році та пеню за період з 15 січня 2013 року (часу ухвалення попереднього рішення) по 16 червня 2015 року. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором DNH4КР82350338 від 11 листопада 2006 року, наданого позивачем, вбачається, що розрахована банком пеня за період з 15 січня 2013 року по 14 квітня 2014 року складає 20 545,00 грн., що підтверджено в судовому засіданні представником банку.

Згідно матеріалів справи відповідач зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р с. Новоселівка Волноваського району Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

З урахуванням викладеного, пеня, що нарахована за період з 14 квітня 2014 року по 16 червня 2015 року та штрафи стягненню з ОСОБА_1 не підлягають, оскільки відповідач є громадянином України, який зареєстрований та проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині стягнення відсотків за користування кредитних коштів за період з 15 січня 2013 року по 16 червня 2015 року в сумі 14 126,11 грн. та пені за період з 15 січня 2013 року по 14 квітня 2014 року в сумі 20 545,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» необхідно відмовити.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд присуджує на користь ПАТ К «ПриватБанк» з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору за подання позову та подання апеляційного скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відсотки за користування кредитними коштами за період з 15 січня 2013 року по 16 червня 2015 року в сумі 14 126,11 грн., пеню, нараховану за період з 15 січня 2013 року по 16 червня 2015 року в сумі 20 545,00 грн, всього 34 671,11 грн. (

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір по подання позову в сумі 346, 71 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 696, 69 грн , всього 1043,40 грн.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення пені за період з грудня 2006 року по 15 січня 2013 року та штрафів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: