Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс», про визнання права державної власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» (далі - ВАТ БМФ «Дніпроважбуд»), ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс» (далі - ТОВ «Хімекс»), про визнання права державної власності та витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування своїх вимог послався на те, що на підставі акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного ВАТ БМФ «Дніпроважбуд», затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року, та наказу Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року № 114 в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» було включено приміщення гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6. Вказані гуртожитки належали до державного житлового фонду і не підлягали приватизації відповідно до чинного законодавства, яке діяло на момент такої приватизації.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року в справі № 40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі - Регіональне відділення ФДМУ) задоволено частково, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» зазначених вище гуртожитків; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року № 114 в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» спірних гуртожитків; визнано недійсним Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного ВАТ БМФ «Дніпроважбуд», затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення вказаних гуртожитків в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд»; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на гуртожитки: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_5 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_6; вилучено із незаконного володіння ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» вказані гуртожитки.

В іншій частині зазначеного позову відмовлено у зв'язку з тим, що решта приміщень вже не є власністю ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» і на час розгляду справи у господарському суді частина майна знаходиться у третіх осіб, яким воно відчужене на підставі цивільно-правових договорів.

Посилаючи на обставини, встановлені господарським судом у справі № 40/287 і на недійсність правових підстав набуття ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» права власності на вказані гуртожитки та відчуження на користь третіх осіб, зокрема, на користь ОСОБА_4 - за яким станом на момент розгляду справи зареєстровано нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_6, а саме: частина будівлі гуртожитку літ. А-5 на I поверсі приміщення № 102 поз. 10, 19, 9, 21, загальною площею 46,6 кв. м, у загальному користуванні: ганки літ. а(2), а(3), а(1), на I поверсі поз. I, II, IV, V, VI, VII, 1, 2, 23, 25, 26, 30 та нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_6, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення № 102 поз. 7, 35-39 загальною площею 98,4 кв. м, ганок літ. а(14), у загальному користуванні: ганки літ. а(2), а(3), а(1), на I поверсі поз. I, II, IV, V, VI, VII, 1,2, 23, 25, 26, 30 (далі - спірні приміщення), позивач просив суд задовольнити позов та повернути вказані спірні приміщення у державну власність.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Провадження стосовно позовних вимог прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» закрито.

Позовні вимоги прокурора задоволено.

Визнано право власності за державою в особі Регіонального відділення ФДМУ на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_6, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 на I поверсі приміщення №102 поз. 10, 19, 9, 21, загальною площею 46,6 кв. м, у загальному користуванні: ганки літ. а(2), а(3), а(1), на I поверсі приміщення поз. I, II, IV, V, VI, VII, 1, 2, 23, 25, 26, 30.

Визнано право власності за державою в особі Регіонального відділення ФДМУ на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_6, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення № 102 поз. 7,35-39, загальною площею 98,4 кв. м, ганок літ. а(14), у загальному користуванні: ганки літ. а (2), а(3), а(1), на I поверсі приміщення поз. I, II, IV, V, VI, VII, 1, 2, 23, 25, 26, 30.

Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення ФДМУ від ОСОБА_4 нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_6, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 на I поверсі приміщення №102 поз. 10, 19, 9, 21, загальною площею 46,6 кв. м, у загальному користуванні: ганки літ. а(2), а(3), а(1), на I поверсі приміщення поз. I, II, IV, V, VI, VII, 1, 2, 23, 25, 26, 30.

Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення ФДМУ від ОСОБА_4 нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_6, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення № 102 поз. 7,35-39, загальною площею 98,4 кв. м, ганок літ. а(14), у загальному користуванні: ганки літ. а (2), а(3), а(1), на I поверсі приміщення поз. I, II, IV, V, VI, VII, 1, 2, 23, 25, 26, 30.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд, виходив з того, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року в справі №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, встановлено преюдиційні факти того, що приміщення гуртожитку АДРЕСА_6 належали до державного житлового фонду і не підлягали приватизації, а тому не могли бути приватизовані і відчужуватися на користь відповідача і спірні приміщення, які станом на момент розгляду даної справи зареєстровані за ОСОБА_4, а тому суд дійшов правильного висновку, що спірні гуртожитки підлягають поверненню в державну власність за правилами ст. 388 ЦК України шляхом витребування від добросовісного набувача.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко