АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/953/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22ц/774/1730/К/15 Попов В.В.
Категорія 24 (І ) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

секретар: Горбачевська І.П.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5- ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2, на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору побутового підряду, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 листопада 2013 року він уклав з відповідачем ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_5, договір на виготовлення та встановлення вхідних дверей здійснивши передплату в розмірі 6000 грн. Виконавець зобов'язався на протязі 31 робочого дня, тобто до 16 грудня 2013 року, виготовити та встановити вироби. У визначений термін, зобов'язання не виконано, після неодноразових звернень відповідач ОСОБА_5 повернув позивачу внесену передплату та повідомив, що в односторонньому порядку відмовляється від виконання договору.

Позивач вважає, відповідачі винні йому пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення зобов'язання, а саме за 319 днів (з 17 грудня 2013 року по 01 листопада 2014 року), а також діями відповідачів йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому неповерненні йому суми передплати та виникненні у нього у зв'язку з цим негативних емоцій, хвилювань та погіршення відносин з рідними.

Після уточнення позовних вимог у лютому 2015 року, позивач просив суд розірвати укладений між ним та відповідачем ОСОБА_4, від імені якої діяв відповідач ОСОБА_5, договір на виготовлення та встановлення вхідних дверей, стягнути на його користь солідарно з відповідачів пеню за прострочення виконання договірних зобов'язань, яка станом на 01 листопада 2014 року склала 67947 грн. та 20000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 25 червня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заявленого позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що договір не було укладено, у зв'язку з відсутністю в ньому підпису позивача, не взявши до уваги передачу грошових коштів на його виконання.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_5 не заперечував факт отримання від позивача коштів за виконання договору та його домовленості із ОСОБА_4, тому їх відповідальність повинна бути солідарною.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, на а.с. 6-7 міститься договір поставки №050213 на виготовлення та встановлення вхідних дверей від 04 листопада 2013 року, який підписаний від імені ФОП ОСОБА_4 - директором ОСОБА_5, в графі покупець - підпис відсутній ( а.с.6-7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що укладений договір не відповідає вимогам законодавства, оскільки його не було підписано позивачем, а відповідач ОСОБА_5 підписав його від імені відповідача ОСОБА_4, не маючи на те відповідних повноважень, тому такий договір не породжує правових наслідків.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У ч. ч. 1-4 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що спірний договір поставки є нікчемним.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на передачу коштів на виконання умов договору, не може свідчити про його дійсність.

Відповідно до роз'яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у п. 7 Постанові №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що виконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням громадян чи юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем ОСОБА_2 вимоги про визнання дійсним спірного договору не ставилось.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.,ст.303, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2,відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

В.І. Чорнобук