Номер провадження: 22-ц/785/233/15
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Заїкіна А.П., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (треті особи - профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів - механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту) про визнання наказу незаконним та скасування наказу, за апеляційною скаргою Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

27.08.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень та змін просив визнати незаконним та скасувати наказ директора Іллічівського морського торговельного порту №322-О від 03 липня 2014 року в частині постійного переміщення ОСОБА_2 старшим майстром житлово-експлуатаційного сектора з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем (а.с.4-9,49-51).

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно наказу №110 від 19 лютого 2014 року "Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту" з 01 червня 2014 року ліквідовано структурний підрозділ "Служба побуту" та створено структурний підрозділ "Відділ побуту", а вивільнення працівників, робочі місця яких підлягають скороченню, передбачено здійснити відповідно до ст.49-2 КЗпП України. 14 квітня 2014 року профспілки порту провели з адміністрацією підприємства переговори, на яких вимагали від адміністрації не проводити вивільнення працівників, враховуючи соціальну напругу у колективі та державі.

Але, з порушенням чинного законодавства та чинного колективного договору ДП "Іллічівський морський торговельний порт", 03 липня 2014 року було видано наказ по порту №322-О, згідно якого позивач був примусово переведений на неповний робочий час з 32-х годинним робочим тижнем, у зв'язку з чим у липні 2014 року йому (позивачу) було виплачено заробітну плату за 80% робочого часу, незважаючи на те, що він працював повний робочий час та знаходився на робочому місці. Вказані обставини призвели до зменшення на 20% тарифної ставки - посадового окладу за липень 2014 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники третіх осіб підтримали позов ОСОБА_2, просили суд його задовольнити.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року наказ директора Іллічівського морського торговельного порту №322-О від 03.07.2014 року в частині постійного переміщення ОСОБА_2 старшим майстром житлово-експлуатаційного сектора з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем - визнано незаконним та скасовано.

Стягнуто з Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення суду оскаржує Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт"

В апеляційній скарзі Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в односторонньому порядку в порушення вимог ст.ст.21,24,32 КЗпП України допустив зміну суттєвих умов праці та переведення позивача без його згоди.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 лютого 2014 року керівництвом порту виданий наказ №110 "Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту", яким з 01 червня 2014 року створено структурний підрозділ "Відділ побуту" та ліквідовано структурний підрозділ "Служба побуту" (а.с.33-34).

Згідно копії повідомлення від 14.05.2014 року, начальника соціальної служби та голів профспілкових організацій повідомлено про те, що відповідно до наказу від 19 лютого 2014 року №110 "Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту", з 01.06.2014 року у службі побуту будуть проведені зміни в організації виробництва і праці шляхом реорганізації вказаного структурного підрозділу у відділ побуту із новим затвердженим штатним розписом.

З даним повідомленням позивача ОСОБА_2 було ознайомлено 26.05.2014 року, з яким він не погодився, про що розписався.

Згідно п.п.2.1.7, 2.1.9 колективного договору Іллічівського морського торгівельного порту (а.с.42-44), вказано, що адміністрація порту зобов'язується не проводити ціленаправлені скорочення працівників до тих пір, поки не будуть використані всі можливості для збереження робочих місць і до цього не змусить економічна ситуація в порту. В цьому випадку завчасно, не менше ніж за три місяці, повідомляти профспілки і вести з ними переговори по дотриманню прав і інтересів працівників, які підлягають до скорочення; - встановлювати по узгодженню з профспілками у випадку відсутності або зниження об'єму робіт неповний робочий час або неповний робочий тиждень з відповідною оплатою.

Адміністрацією порту було проведено консультації з профспілковими організаціями про заходи щодо запобіганню звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму, або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Так, у протоколі від 13 березня 2014 року спільної наради з профспілками порту зазначено, що голови профспілок заявили про неприпустимість скорочення штату працівників служби побуту, зокрема тих, які не досягли пенсійного віку та тих, які мають на утриманні неповнолітніх дітей. З метою запобігання звільненню працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, запропоновано адміністрації порту скласти новий штатний розпис реорганізованого підрозділу та запропонувати працівникам переведення на такі робочі місця.

Відповідно до протоколу від 14 квітня 2014 року голови профспілок запропонували призупинити дію наказу від 19 лютого 2014 року №110 "Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту" (а.с.35).

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін.

Згідно ст.32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Переміщення є законним, якщо згідно ст.ст.21, 31, 32 КЗпП України, воно буде проводиться в межах трудового договору і не передбачає істотних його змін. Виходячи зі змісту цих норм, істотними умовами праці є система та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інші умови, які за певних обставин слід вважати істотними.

Також, відповідно до ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

- змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч.ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.49-4 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов'язаних з вивільненням працівників.

З наказом директора порту від 19 лютого 2014 року №110 "Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту" позивача ОСОБА_2 ознайомлено 25.02.2014 року.

Позивачу було вручено повідомлення про зміну істотних умов праці та він не погодився з роботою в нових умовах, про що свідчить його підпис у даному документі. Згідно абз.5 вказаного повідомлення, зазначається, що: "У разі відмови від продовження роботи у нових умовах праці, трудовий договір буде розірвано через два місяці, за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку".

Згідно копії виписки з наказу №322-О від 03.07.2014 року ОСОБА_2 переміщено постійно з 03.07.2014 старшим майстром житлово-експлуатаційного сектора з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем зі збереженням заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів ст.114 КЗпП України. Режим роботи - денний з п'ятиденним робочим тижнем (а.с.27).

Позивач був ознайомлений з випискою з наказу та з графіком роботи в режимі неповного робочого часу згідно наказу директора ІМТП №322-О від 03.07.2014 року, але від підпису він відмовився, про що зафіксовано в акті від 07.07.2014 року.

На підставі наведеного, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що з врахуванням зміни в організації виробництва і праці служби побуту, системи оплати праці, режиму роботи, встановлення неповного робочого часу, з якими позивач не погодився, переміщення ОСОБА_2 - є незаконним.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, з їх оцінкою.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач був правомірно переміщений з 32-х годинним робочим тижнем у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці і що при переміщенні позивача з встановленням неповного робочого часу його роботи не відбулися зміни істотних умов праці, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді Л.А. Гірняк

А.П. Заїкін