Справа № 752/829/15-ц
Провадження №: 2/752/4125/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є родичами. 16.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного 22.11.2003 р. між нею та відповідачкою.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 22.11.2003 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала останній у власність належну їй квартиру АДРЕСА_1, а відповідач, як набувач майна, відповідно до п.6 цього договору зобов'язалась: довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи їй комплекс послуг та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі; своєчасно вносити квартирну плату згідно розрахункової книжки ЖЄК; провадити по мірі необхідності поточний ремонт житла; в разі захворювання ОСОБА_1, яка потребує госпіталізації, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні не потребуючого госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах; в разі смерті ОСОБА_1 - поховати її.

Просить розірвати договір довічного утримання, посилаючись на те, що відповідачем не виконувалися належним чином, а останнім часом не виконуються в повному обсязі зобов'язання довічного утримання за договором, та обставини, з яких вона виходила при укладанні договору істотно змінились. Такі обставини як ріст споживчих цін на послуги, високий рівень інфляції, негативне відношення до неї, відсутність забезпечення її доглядом та харчуванням виникли після укладання договору і впливають на неї таким чином, що виконання договірних обов'язків поставило її в явно невигідне становище порівняно з тими особами, які укладають аналогічні договори після зазначених обставин, а також порівняно з контрагентом. Позивачка вказує що вона втратила до відповідачки довірливі стосунки, що вважає підставою яка унеможливлює подальше існування між сторонами договору довічного утримання.

Позивач посилається на те, що всупереч укладеного договору довічного утримання, саме вона змушена самостійно здійснювати поточний ремонт квартири, прибирання, купує продукти харчування, вирішує побутові потреби. Також в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач створює навмисно неможливі умови для спільного проживання, а також зареєструвала 15.11.2007 року у спірній квартирі свою дочку ОСОБА_3

В ході судового розгляду представник позивача адвокат Лукянчук А.В.( документ підтверджуючий повноваження у справі на а.с.29 т.1) підтримала позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, розірвавши Договір довічного утримання від 22.11.2003 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, пояснивши що в позовній заяві була допущена технічна помилка в написанні року укладання договору.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (документи на підтвердження повноважень у справі на а.с18,19 т.1) заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що умови Договору довічного утримання виконуються належним чином, ОСОБА_2 здійснює матеріальне забезпечення позивача, переводить кошти на рахунок позивача в значно більшому розмірі ніж передбачено умовами Договору, здійснює оплату комунальних послуг, здійснює поточний ремонт квартири. Представники відповідача звернули увагу на те, що причиною заявлення позову є втручання інших осіб осіб, які мають намір заволодіти квартирою, і дізнавшись про наявність Договору довічного утримання почали надавати поради позивачу щодо створення обставин для його розірвання. Також представники позивача посилаються на наявне рішення суду від 03.03.2014 року з цих самих правовідносин, яке набрало чинності, та вважають що на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені цим судовим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 , допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено що 22.11.2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір довічного утримання, згідно якого позивач передала у власність відповідачу належну їй квартиру АДРЕСА_1, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 58,1 кв. м., житловою площею 31,7 кв. м., а остання зобов'язалась: довічно утримувати позивача, надаючи їй комплекс послуг та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі.

Згідно п.6 вказаного договору обов'язок відповідача по наданню довічного утримання(догляду) визначено наступним чином: своєчасно вносити квартирну плату згідно розрахункової книжки ЖЄК; провадити по мірі необхідності поточний ремонт житла; в разі захворювання ОСОБА_1, яка потребує госпіталізації, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні не потребуючого госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах; в разі смерті ОСОБА_1 - поховати її. Відповідно до п.7 цього договору вартість матеріального забезпечення визначено сторонами в розмірі 100 грн. на місяць

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що за спірний період по день звернення до суду плата за надані комунальні послуги здійснювались регулярно, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні квитанціями. Деякі незначні розбіжності по сумам оплати комунальних послуг пояснюваються змінами в тарифах на оплату і суми доплат були негайно доплачені відповідачкою при внесенні наступних платежів.

Посилання сторони позивача на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання по виконанню договора довічного утримання, не були доведені позивачем, а натомість спростовуються показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,, ОСОБА_15, ОСОБА_3, які в судовому засіданні зазначили про належне виконання відповідачкою своїх обов'язків за договором довічного утримання.

В судовому засіданні не встановлено обставин негативного ставлення до позивачки зі сторони відповідача.

Також в ході судового розгляду був допитаний свідок ОСОБА_11 , який відвідував квартиру і проводив сантехнічни роботи з ремонт обладнання. Зазначені роботи виконувались на прохання відповідача ОСОБА_2 та оплату за них здійснювала також ОСОБА_2 .

Відповідно до положень Договору довічного утримання ОСОБА_2 зобов'язалась в разі захворювання ОСОБА_1, яка потребує госпіталізації, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні, не потребуючого госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах. Такі умови договору довічного утримання виконувались відповідачкою і стороною позивача не доказано протилежного.

Посилання позивача на те, що вона самостійно прибирає, купує собі продукти харчування і вирішує побутові проблеми, що свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 умов Договору довічного утримання, також не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідач згідно з умовами Договору довічного утримання не брала на себе зазначених зобов'язань.

Представниками відповідача ОСОБА_2 надано суду докази про виконання нею своїх обов'язків по грошовому утриманню позивача і, не зважаючи на умови договору, відповідач перераховувала на рахунок позивача кошти в значно більшому розмірі ніж передбачено Договором довічного утримання. Ті обставини, що позивачка ОСОБА_1 добровільно відмовляється від отримання цих коштів не є підставою для розірвання договору довічного утримання.

На підставі ч. 3 ст.61 ЦПК України суд враховує наявність рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року (а.с.20) та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року(а.с.23) у яких давалась оцінка спірним правовідносинам по період 23.03.2013 року за аналогічними позовними вимогами позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За приписом ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З боку позивача суду не надано доказів на підтвердження невиконання відповідачем ОСОБА_2 умов Договору довічного утримання.

Покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у частині невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов Договору довічного утримання судом не можуть бути прийняті судом оскільки зазначені обставини їм відомі зі слів позивача. А крім цього свідок ОСОБА_9 даючи покази прямо зазначила про свою зацікавленість у розірванні договору довічного утримання, а свідок ОСОБА_8 пояснила що, є інші особи які хочуть укласти аналогічний договір.

Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в зв'язку з недоведеністю позивачем в ході судового розгляду обставин, на які вона посилається як на підставу позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст.754,755 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, через Голосіївський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко.