Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 334/8569/15 цГоловуючий у 1-й інстанції Махіборода Н.О.
№22-ц/778/6341/15Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією родиною та розподіл спільно набутого майна

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_3, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу, про встановлення факту проживання однією родиною та розподіл спільно набутого майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року (а.с.19) вказана позовна заява позивача визнана неподаною та повернута позивачеві, оскільки позивач не усунула зазначених недоліків своєї позовної заяви у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.23-24) просила вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі у відповідності до вимог закону.

У судове засідання 22 грудня 2015 року повідомлені апеляційним судом про час та місце розгляду цієї справи (а.с.32-33) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки у дане судове засідання цих осіб та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача ОСОБА_4 за довіреністю (а.с.34) ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву ОСОБА_2 у цій справі неподаною та повертаючи її позивачеві, керувався ст. 121 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» та виходив із того, що позивач не усунув в установлений судом строк недоліків своєї вищезазначеної позовної заяви, зазначених в ухвалі судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року (а.с.15), а саме: позивачка неналежним чином оформила позовні вимоги, т.я. відповідно до вимог ст.119 та 120 ЦПК України, вона не надала суду жодного документу в підтвердження позовних вимог: довідку або акт з опитуванням сусідів про фактичне проживання із відповідачем в період часу з 2000р. до 2010р. /від голови квартального комітету, якщо вони проживали у приватному секторі, або від МКП «Основаніє», якщо проживали за місцем реєстрації позивачки/; крім того, позивачка надала суду рішення Запорізького райсуду Запорізької області від 20.09.2012р., на яке вона посилається як на доказ своїх позовних вимог, але, у рішенні зазначене, що воно не набрало законної сили.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

За змістом ст. 121 ч. 2 ЦПК України дійсно, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суду судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Однак, вищезазначені обставини, зазначені в ухвалі судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя спочатку про залишення позову позивача без руху, а потім про його повернення, не могли бути підставами для залишення позову позивача у цій справі без руху та повернення останнього позивачеві взагалі.

Оскільки, позивачем на виконання вимог п. 6 ч. 3 ст. 119 ЦПК України в його позові було зазначено докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач не зобовязаний був надавати суду першої інстанції до свого позову документи в підтвердження позовних вимог: довідку або акт з опитуванням сусідів про фактичне проживання із відповідачем в період часу з 2000р. до 2010р. /від голови квартального комітету, якщо вони проживали у приватному секторі, або від МКП «Основаніє», якщо проживали за місцем реєстрації позивачки/.

Оскільки, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд першої інстанції не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати позов без руху та повертати позивачеві (п. 7 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Крім того, на стадії відкриття провадження у справі суд першої інстанції не вправі робити оцінки зазначеним чи наданим позивачем до його позовної заяви доказам (рішенню Запорізького районного суду Запорізької області від 20.09.2012 року, яке містить відмітки про набрання законної сили тощо).

Саме про це позивач ОСОБА_2 наголошувала у своїй заяві (а.с. 18), поданій своєчасно, з додержанням встановленого судом строку, на адресу суду першої інстанції на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення її позову без руху.

Проте, суд першої інстанції безпідставно не звернув уваги на цю заяву позивача та викладене в ній і безпідставно повернув позовну заяву позивачеві у цій справі до відкриття провадження у цій справі за останньою.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також встановлено, що апелянтом при подачі до апеляційного суду вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі був сплачений судовий збір 243,60 грн. (а.с.22).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Увалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією родиною та розподіл спільно набутого майна скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1ОСОБА_6ОСОБА_7