Справа № 460/147/13 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/6860/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О.&nbsp; В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі : головуючого Тропак О.В.,

суддів: Бермеса І.В., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а :

03 березня 2011 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просив:

розірвати Договір № 1 доручення на ведення справи в суді від 13 серпня 2007 року, укладений між ним, як адвокатом та ОСОБА_4 про надання консультаційних та юридичних послуг з приводу захисту інтересів ОСОБА_4 у Яворівському районному суді Львівської області у справі за позовом Головного Львівського обласного управління у справах захисту прав споживачів в інтересах ОСОБА_4 про захист прав споживачів - відшкодування збитків у розмірі 10 000,00 грн. завданої неякісними роботами, - в Яворівському районному суді Львівської області, Апеляційному суді Львівської області, Верховному суді України;

стягнути з відповідачки ОСОБА_4 плату, не сплачену на момент розірвання договору - 29 770 грн;

покласти на відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 13 серпня 2007 року між ним, як адвокатом, та ОСОБА_4 було укладено договір №1 доручення на ведення справи в суді про надання консультаційних та юридичних послуг з приводу захисту інтересів останньої у Яворівському районному суді Львівської області за позовною заявою Головного Львівського обласного управління у справах захисту прав споживачів в інтересах ОСОБА_4 про захист прав споживача, відшкодування збитків у розмірі 10 000 гривень, завданих неякісними роботами.

Договором передбачено порядок і терміни виконання зобов»язань виконавцем, обов»язки замовника, його ціну та порядок розрахунків.

Вказував, що відповідачка, частково сплативши йому обумовлену договором суму, станом на 19 серпня 2009 року заборгувала 14470 гривень за надані юридичні послуги.

Незважаючи на заборгованість, у серпні 2009 року він отримав від відповідачки ОСОБА_4 нову нотаріально посвідчену довіреність і продовжував надавати їй усні та письмові консультації з юридичних питань, складав проекти правових документів, готувався до ведення справи та вів справу в суді першої інстанції, складав запити, довідки, отримував відповіді на запити, отримував довідки, збирав інші письмові докази, щоб були використані в судовому процесі.

Загальна сума заборгованості відповідачки ОСОБА_4 перед ним, за надання юридичних послуг становить 29770 гривень.

З метою ухилитися від виконання грошового зобов»язання відповідачка звернулася з відповідною заявою до нотаріуса, який повідомив його листом від 17 січня 2011 року про скасування наданої йому довіреності.

Враховуючи наведене, просив задовольнити позов.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 березня 2012 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2012 року, частково задоволено позов.

Розірвано договір №1 доручення на ведення справи в суді від 13 серпня 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем, про надання консультаційних та юридичних послуг з приводу захисту інтересів відповідачки ОСОБА_4 у Яворівському районному суді Львівської області по справі за позовом Головного Львівського обласного управління у справах захисту прав споживача в інтересах ОСОБА_4 про захист прав споживача, відшкодування збитків у розмірі 10 000 грн., завданих неякісними роботами.У задоволенні вимог про стягнення 29770 грн. за надання юридичних послуг відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що в період дії договору № 1 доручення на ведення справи в суді від 13 серпня 2007 року позивачем надавалася правова допомога відповідачці ОСОБА_4 з надання консультаційних та юридичних послуг з приводу захисту інтересів останньої у Яворівському районному суді Львівської області, що підтверджується відповідними актами здачі-приймання виконаних робіт і не заперечується сторонами, а відтак посилання суду на несправедливість і неспівмірність витрат на таку допомогу з ціною є безпідставними.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням від 03 грудня 2014 року, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення в повному обсязі позовних вимог, покласти на відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом цієї апеляційної скарги. В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить доводи аналогічні фабулі позовної заяви, а відтак просить задоволити його апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Відповідно до доказів поданих позивачем :

акту № 1 здачі-приймання робіт від 26.08.2007 року, підписаного сторонами, позивачем було надано відповідачеві послуг на суму 630 грн, яка була одержана позивачем 26.09.2007 року ( т. а.с. 17);

акту № 2 здачі-приймання робіт від 11.09.2007 року, підписаного сторонами, позивачем було надано відповідачеві послуг на суму 2000 грн, 1100 грн з яких було одержано позивачем 11.09.09.2007 року /борг 900 грн/( т. а.с. 18);

акту № 3 здачі-приймання робіт від 18.09.2007 року, підписаного сторонами, позивачем було надано відповідачеві послуг на суму 1400 грн, оплата яких не проведена /борг 1400 грн/(т. 1 а.с. 19);

акту № 4 здачі-приймання робіт без/дати, підписаного сторонами, позивачем було надано відповідачеві послуг на суму 2770 грн, 2500 грн з яких було одержано позивачем /борг 270 грн ( т. 1 а.с. 20);

акту № 7 здачі-приймання робіт від 27.01.2008 року , підписаного сторонами, позивачем було надано відповідачеві послуг на суму 800 грн і отримано 27.01.2008 року 2300 грн /із зазначенням , що 300 грн сплачено а рахунок погашення боргу за актом № 6 в розмірі 300 грн, акта № 6 та цього складеного акта № 7 -2000 грн , решта після повного закінчення експертного дослідження ( т. 1. а.с. 24).

Щодо актів здачі-приймання робіт : № 5 від 26 листопада 2007 року на суму 2200 грн

(т. 1 а.с. 21) та № 6 від 22.12.2007 року на суму 3800 грн (т. 1 а.с. 22-23) , необхідно зазначити, що ці акти стороною відповідача не підписані, і позивачем не надано доказів надіслання актів № № 5 і 6 відповідачеві, але враховуючи те, що в акті № 7 від 27.01.2008 року відповідач своїм підписом підтвердила проведення часткової оплати по актам № № 5 і 6 у загальній сумі 1500 грн (2300 грн мінус 800 грн по акту № 7= 1500 грн), відтак, загальна сума боргу за актами № № 5 і 6 складає 4500 грн (6000 грн мінус 1500 грн= 4500 грн).

Таким чином, за період з 13.08.2007 року по 27.01.2008 року позивачем надано відповідачеві послуг на загальну суму 13600 грн (630 грн + 2000 грн + 1400 грн + 2770 грн + 2200 грн + 3800 грн + 800 грн = 13600 ), оплачено за цей період послуг на загальну суму 6530 грн ( 630 грн +1100 грн + 2500 грн + 2300 грн =6530 грн), а борг за послуги виконані згідно актів № № 1-6 складає 7070 грн ( 13600 грн мінус 6530 грн = 7070 грн).

Враховуючи ту обставину, що п. 5.1 договору № 1 від 13.09.2007 року обумовлено, що замовник здійснює оплату за даним договором виконавцю за п..4.1.1- 4.1.12 даного договору протягом (трьох) днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, акти під № № 2-3 підписано сторонами до 12.09.2007 року, на акті № 4 дата не проставлена , акти № № 5 і 6 датовані 26.11.2007 року та 22.12.2007 року , а з позовом до суду позивач звернувся 03.03. 2011 року, тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності про застосування якої заявила відповідач у заяві від 13.11.2011 р. (т. 1 а.с. 95-98), тому з огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за актами № № 2, 3, 4, 5, 6 ( яка складала 7070 грн), застосувавши заяву відповідача про позовну давність.

Згідно доказів поданих позивачем, а саме актів № №:

9 від 02.10.2008 року на суму 2100 грн;

10 від 16.10.2008 року на суму 2100 грн ;

11 від 10.11.2008 року на суму 1300 грн;

12 від 09.12.2008 року на суму 1900 грн , то ці акти відповідачем не підписані і судом встановлено , що відповідач повідомила позивачеві про відмову підписувати акт № 9 від 02.10.2008 року.

Оскільки позивачем не було направлено відповідачеві заперечень щодо відмови відповідача підписати акт № 9 від 02.10.2008 року, то враховуючи умови п. 4 ст. 7 договору , договір № 1 від 13.08.2007 року вважається розірваним. Тому, складання позивачем після 02.10.2008 року наступних актів № № 10-12 і надіслання позивачем 18 квітня 2009 року відповідачеві актів № № 9-12, які не були підписані відповідачем, не могло породити для: позивача права вимагати їх оплати, а для відповідача - обов»язку їх оплати. Відтак, вимоги про стягнення з відповідача сум за актами № № 9-12 в загальному розмірі 7400 грн (2100+2100+ 1300+ 1900=7400) не ґрунтуються на законі.

Тому колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про припинення договірних відносин між сторонами після 02.10.2008 року, і з врахуванням обставин відмови відповідача від підписання актів після 02.08.2008 року, вважає, що виконання позивачем послуг , зафіксованих у актах датованих після 02.10.2008 року, проводилося позивачем по власній ініціативі, після фактичного розірвання договору № 1 від 13.08.2007 року, і оплата послуг, згідно актів № № 13-18 на загальну суму 12300 грн (3800 + 1800+1300+300+3300+1800=12300 ), проведена відповідачем після 02.10.2008 року в загальній сумі 13300 грн (3800-9500 =13300=13300) /переплата 1000 грн (13300 мінус 12300=1000/, мала місце по добрій волі відповідача , а не на підставі договору № 1 від 13.08.2007 року, який у відповідності до пункту 4 ст. 7 цього договору вважався розірваним після не підписання відповідачем акту № 9 від 02.10.2008 року на суму 2100 грн.

У зв»язку з розірванням договору після 02.10.2008 року, і не підписання відповідачем актів № 19-23, у справі не було підстав, і для задоволення позовних вимог про стягнення сум за цими актами в загальному розмірі 15300 грн.

Відтак, у справі були підстави для відмови у задоволенні позовних вимог на суму 7070 грн за спливом строку позовної давності, та для відмови у задоволенні позовних вимог на суму 22700 грн ( 7400 + 15300=22700) за безпідставністю.

У відповідності до ч. 4 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Зважаючи на те, що статтею 7 договору № 1 від 13.08.2007 року обумовлено право односторонньої відмови сторони від договору і відповідач скористалася цим правом, а позивачем не було направлено відповідачеві письмових заперечень щодо припинення договору, то у справі не було також підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору № 1 від 13.08.2007 року у судовому порядку.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч . ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Бермес І.В.

Федоришин А.В.