Провадження №2/447/22/15
Справа №447/1235/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15.01.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Головатий А. П.

за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників: позивача ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, звернулася в Миколаївський районний суд Льіввської області з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і відшкодування заподіяної шкоди. Свій позов мотивує тим, що вона проживає в індивідуальному житловому будинку на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1. Її сусідкою є ОСОБА_2, яка проживає в індивідуальному житловому будинку в АДРЕСА_2, який вона отримала за договором дарування від своєї матері ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_2 після смерті матері стала власницею житлового будинку і земельної ділянки в АДРЕСА_2, але там не проживала і не проживає, оскільки має власний житловий будинок в АДРЕСА_3, де проживає її другий чолівік - ОСОБА_3.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 не проживала, вона за пропозицією відповідача, за участю сусідів і представника Миколаївської міської ради, за свій кошт встановила в жовтні 2005 року на межі їхніх з відповідачкою земельних ділянок огорожу, а саме цементний фундамент, металічні стовпці і металеву сітку-рабицю. Відповідач ОСОБА_2 була присутня при встановленні огорожі і жодних претензій не пред'являла. В 2005 році відповідач ОСОБА_2 вирішила приватизувати земельну ділянку в АДРЕСА_2. 09.11.2005 року комісією Миколаївської міської ради була встановлена і узгоджена межа між їхніми з відповідачкою земельними ділянками - по встановленій позивачкою металевій огорожі. Даний акт узгодження межі підписали всі сусіди і в тому числі і відповідач ОСОБА_2.

Після того як 06.07.2006 року відповідач ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності земельною ділянкою, яка знаходиться в АДРЕСА_2, вона 20.07.2006 року почала безпідставно самовільно захоплювати її земельну ділянку, пересунувши крайній бетонний стовп огорожі на 25 сантиметрів вглиб її земельної ділянки і перечепила до нього сітку-рабицю.

15.07.2009 року для приватизації своєї земельної ділянки позивачка змушена була поновому узгоджувати межу між її земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_2 підписала акт встановлення і узгодження межі моєї земельної ділянки з її ділянкою. Межовим знаком між нашими ділянками була визнана її металева огорожа. Претензій одна до одної сторони не мали.

На підставі цього акту узгодження меж землевпорядною організацією була виготовлена за кошти позивача технічна документація і вона отримала Державний акт на право власності.

29.09.2009 р., відповідачі, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 незважаючи на погодження меж, самовільно зрізали три металічні стовпчики огорожі позивача.

09.12.2009 р. позивач звернулась в Миколаївський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, в результаті чого, 21 грудня 2009 року Миколаївським районним судом Львівської області винесена ухвала про визнання мирової угоди.

З метою виконання мирової угоди позивач звернулась до Миколаївської міської ради.

23.06.2010р. за ініціативи Миколаївської міської ради землевпорядна фірма "Кадастр-М" провела обміри земельних ділянок по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, встановивши, що розміри цих ділянок відповідають планам Державних актів на право власності. Дане рішення було відображено в акті обстеження, який підписала ОСОБА_2, копію якого вона отримала, претензій не пред'являла.

13.07.2010 р. Миколаївська міська рада рішенням № 1081/3 затвердила цей акт і встановила, що фактичні межі земельних ділянок відповідають земельно-кадастровій документації та державним актам право власності на землю і їх зміщення чи пересунення огорожі є неправомірним.

Відповідно до мирової угоди і ухвали Миколаївського районного суду від 2 грудня 2009 р., ОСОБА_2 повинна була відновити стовпці огорожі до попереднього стану. Вона цього не зробила, а навпаки, безпідставно, 17 березня 2014 р.разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_3 знесли її огорожу, знявши металічну сітку. По даному факту позивач звернулася із заявою до Миколаївського РВ ГУ УМВС України у Львівській області.

24 березня 2014 р. відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 безпідставно почали розбивати фундамент огорожі позивача. Позивачем були викликані працівники Миколаївського РВ УМВС України у Львівській області, землевпорядник Миколаївської міської ради ОСОБА_9 і юрист цієї ради. Вони засвідчили факт розбиття фундаменту огорожі.

05 травня 2014 р. відповідачі, ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 продовжили самочинно руйнувати її огорожу, розбили фундамент і знесли останні чотири металічні стовпці огорожі. По даному факту заподіяння їй матеріальної шкоди вона звернулась в Миколаївський РВ ГУ УМВС України у Львівській області. На місце події прийшли працівники міліції і у присутності землевпорядника Миколаївської міської ради ОСОБА_9 і ОСОБА_4 склали протокол про заподіяння їй матеріальних збитків.

Оскільки їй знову була заподіяна шкода, вона звернулась до будівельної фірми ТзОВ "Омега" та до приватного архітектора ОСОБА_10 з приводу проведення обстеження господарства ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для визначення суми заподіяних збитків. Відповідно до калькуляції шкоду, яку їй заподіяли відповідачі становила 2497 (дві тисячі чотириста дев'яносто сім) гривень 90 копійок.

Протиправні дії відповідачів на протязі тривалого часу спричинили порушення її звичного життєвого укладу, тому що у неї з'явилася необхідність відстоювати свої права в різних інстанціях. В даний час вона залишилась без огорожі зі сторони відповідача ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 там не проживає. Вона втратила спокій, в неї безсонниця, різко погіршилось здоров'я.

Відповідачі протиправними діями завдали і продовжують завдавати їй страждання, причинили моральну шкоду.

У зв'язку з вищенаведеним просить суд постановити рішення, яким заборонитити відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 самовільно переносити і руйнувати її огорожу і тим самим усунути перешкоди в коритуванні земельною ділянкою; стягнути з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно в її користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 2497 (дві тисячі чотириста девяносто сім) гривень 90 копійок та судові витрати по справі в сумі 248, 60 гривень; стягнути з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно в її користь заподіяну моральну шкоду в сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

05.12.2014 року позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про зменшення позовних вимог по стягненню матеріальної шкоди, оскільки відповідачі відновили до попереднього стану шість стовпців огорожі з семи. У звязку з цим, просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно в її користь заподіюну матеріальну шкоду в сумі 230,84 гривень та судові витрати по справі в сумі 497, 20 гривень.

Крім цього, представник позивача ОСОБА_4 подав суду заяву про уточнення позовних вимог, зокрама просить суд п.1 (заборонитити відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 самовільно переносити і руйнувати її огорожу і тим самим усунути перешкоди в коритуванні земельною ділянкою) позовних вимог, викладених в позовній заяві ОСОБА_1 вважани не дійсним, а позовну вимогу викласти в такій редакції: зобов'язати відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, демонтувавши камяний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від межі з ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала, просила такий задоволити посилаючить на обставини викладені в позовній заяві та доданих до неї уточнень.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили, просять в задоволенні такого відмовити, оскільки вважають, що позов є безпідставним і зодоволенню не підлягає, посилаючить на заперечення, яке вони подали 02.07.2014 року, відповідно до якого, на її багаточисленні звернення демонтувати огорожу позивач не реагувала, так само як і на письмові попередження про необхідність звільнити її ж земельну ділянку, зазначала, що якщо її треба, то і нехай витягує стовпці, а вона витягувати їх не збирається. Відповідач неодноразово зверталася до міської ради, але жодної допомоги не отримала.

15.07.2009 року була виїзна комісія з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища по питанню встановлення меж між земельними ділянками, було встановлено, що межа існує згідно межового знаку, який встановлено між їхніми з позивачкою земельними ділянками, а не по огорожі, яку незаконно встановила ОСОБА_1.

Через три місяці після виїзної комісії вона дізналася, що комісія знову встановила незаконно, що межа проходить по металевій огорожі, яку встановила ОСОБА_1 на її земельній ділянці. ОСОБА_1 сказала їй, що якщо їй заважає її огорожа, вона може сама її демонтувати, що вона і зробила. Огорожа обладнана незаконно. ОСОБА_1 посягнула на її власність, а вона власними силами зрізала три металевих стовпця, які були обладнані незаконно на її власності, заважали їй володіти і користуватися її власністю.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що згідно акту обстеження межі земельної ділянки в АДРЕСА_2, і АДРЕСА_1 від 15.07.2009 року на підставі заяви ОСОБА_1, що при виїзді на місце комісії гр.ОСОБА_2 погодилася із встановленою межею між земельними ділянками, яка проходить по існуючій на даний час металевій огорожі та бетонному бордюрі. У присутності комісії міської ради ОСОБА_2 підписала акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_1, тобто погодилась з тим, що зауважень і претензій до існуючої межі у неї більше немає і земельний спір вирішено за згодою сторін.

Як вбачається з державного акту права власності на земельну ділянку серії ЯИ №642735 від 15.03.2010 року позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1

Як вбачається з рішення Миконаївської міської ради №337 від 30.12.2003 року ОСОБА_2 згідно договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 24.06.2001 року та договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 22.03.2003 року безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,054 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2.

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 06.12.2005 року у відповідності до заяви ОСОБА_2 №1214 від 28.11.2005 року ОСОБА_2 погодилась із встановленими межами земельної ділянки, яка проходить по існуючій на даний час металевій огорожі. У присутності комісії міської ради ОСОБА_2 підписала акти встановлення і узгодження меж земельних ділянок ОСОБА_1 і ОСОБА_13, тобто погодилась з тим, що зауважень і притензій до існуючої межі у неї більше немає.

Як вбачається з державного акту права власності на земельну ділянку серії ЯГ № №520814, відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2.

Актом від 23.06.2010 року, що був складений комісією в складі працівників ПП "Кадастр-М" та членів постійно діючої депутатської комісії міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища в присутності двох зацікавлених сторін, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено, що фактичні межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 і по вулиці АДРЕСА_2, відповідають земельно-кадастровій документації та державним актам на право власності на землю і їх зміщення чи пересування огорожі є неправомірними.

Згідно рішення Миколаївської міської ради №1081/3 від 13.07.2010 року акт від 23.06.2010 року був затверджений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що позивач по справі, встановила огорожу після приватизації ОСОБА_2 земельної ділянки і фундамент її огорожі знаходиться в межах земельної ділянки ОСОБА_2

Позивач подала суду заперечення щодо показів свідка ОСОБА_14, оскільки вважає, що такі є недостовірними, так як той діє упереджено, оскільки є сусідом відповідачки ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 зазначив, що він будучи депутатом був присутній при складанні акту обстеження від 13.02.2014 року яким встановлено, що майно ОСОБА_1, а саме бетонний бордюр з стовпцями знаходиться на приватній земельній ділянці ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_2 та вважає, що бордюр зі стовпцями знаходиться на території відповідачки.

Однак суд не бере до уваги покази зазначених свідків, оскільки вони не мають спеціальних знань для визначення розташування меж земельних ділянок відповідно до державних актів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 яка є землевпорядником в своїх поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 була подана скарга до Миколаївської міської ради Львівської області на розгляд якої вона виїжджала за адресою розташування спірної земельної ділянки разом з працівниками міліції де бачила, що ОСОБА_2 зрізала металеві стовпці про що працівники міліції склали відповідний протокол.

ОСОБА_2 неодноразово в судових засіданнях давала пояснення про те що, дійсно нею було демонтовано бордюр та металеві стовпці ОСОБА_1, оскільки вважає, що вони знаходяться на її приватній території.

Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686, встановлювати (відновлювати) межі можуть землевпорядні організації, які володіють необхідними технічним забезпеченням і мають відповідний сертифікат на виконання землевпорядних робіт.

02.10.2014 року представниками землевпорядної організації Приватне підприємство «Кадастр-М», на замовлення позивача провели геодезичні виміри і склали схему виносу земельної ділянки по АДРЕСА_1 з прив'язкою до будинку ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст Приватного підприємства "Кадастр-М" ОСОБА_17, що діє на підставі довіреності пояснив, що межовим знаком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є лінія, яка проходить по металевій сітці та фундаменту, що знаходиться на межі ОСОБА_1

Згідно акту ТзОВ "А.Омега" 07.05.2014 року було проведене обстеження господарства ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1, де було встановлено і виявлено пошкоджені металеві стовбці в кількості 7 штук, вартість яких, згідно калькуляції витрат становить 1615,90 гривень. Позивачем під час судового розгляду було зменшено розмір позовних вимог, оскільки 6 (шість) з 7 (семи) стовпців було відновлено відповідачем, а отже сума завданої майнової шкоди становить 230 гривень 84 копійки.(вартість відновлення одного стовпця).

Крім цього позивач просить усунути перешкоди, демонтувавши кам'яний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від спірного бордюру. Наявність для даного стовпчика сторонами не заперечується, відповідач вважає, що він є її межовим знаком.

Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

У відповідності до ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Як вбачається у ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Згідно ст. 386 ЦК України Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки позивачем жодними доказами не доведено що такі були завдані.

Судові витрати підлягають стягненню пропорційно до заявлених вимог з відповідачів на користь позивача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України , суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності (державний акт серія ЯИ №642735) демонтувавши камяний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від межі з ОСОБА_2

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 230 (двісті тридцять) гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 337 (триста тридцять вісім) гривень 10 копійок судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Головатий А. П.