Справа № 161/5973/15-ц
Провадження № 2/161/2317/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 травня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Гринь О.М.

при секретарі Шумивода О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 24 жовтня 2004 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1229. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час не ведуть спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, шлюб існує лише формально, не мають наміру зберегти шлюб.

Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, який знаходиться на її повному утриманні. ОСОБА_2 є здоровим та працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Просить розірвати шлюб, укладений 24 жовтня 2004 року між нею та ОСОБА_2, стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі, щомісячно, в розмірі 1200 гривень, до досягнення дитиною повноліття, малолітнього сина ОСОБА_3 залишити проживати разом з нею.

Позивач в судове засідання подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

За погодження позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 жовтня 2004 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1229 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що шлюб слід розірвати.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 свого обов'язку утримувати неповнолітнього сина не виконує, дитина перебуває на утриманні матері ОСОБА_1

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В матеріалах справи відсутні дані про місце роботи відповідача, а тому, визначити його реальний дохід не можливо. Однак, дана обставина, на думку суду, не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, батьком якої він є.

З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - 1200 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини; стан здоров'я та матеріальне становище стягувача та платника аліментів, а також те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків на утриманні немає.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Вимога позивача щодо залишення малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживати з нею, не підлягає до задоволення оскільки судом не встановлено,що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини.

З відповідача слід стягнути в користь позивача 243 гривень 60 копійок судового збору, а також 243 гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 111, 112, 180, 181,182, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в с. Сильне Любомльського району Волинської області, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Луцьку Волинської області, зареєстрований 24 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1229 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, щомісячно, починаючи з 20 квітня 2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.