Справа № 308/242/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ТОВ «Делівері» - Новицького О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 16.10.2014 року ТОВ «Делівері» було прийнято на складі «КОЦЮБИНСЬКЕ» Київської області багаж в кількості 10 місць, вагою 65 кг., загальною вартістю 6200,0 грн. для доставки до складу «УЖГОРОД» 18.10.2014 року та подальшого його зберігання до отримання речі отримувачем (в разі зберігання - поклажодавцем). Загальна вартість доставки вантажу, без сплати за зберігання, становила 466,50 грн. і повинна була бути сплачена ним, як отримувачем, при отриманні вантажу. Про укладення договору перевезення та подальшої передачі на зберіганні на складі ТОВ «Делівері» «Ужгороді», перевізником видана квитанція про прийом вантажу №104001576.

18.10.2014 року ТОВ «Делівері» було виконано договір перевезення вантажу та передано його для подальшого зберігання та видачі йому - ОСОБА_1 на склад «Делівері - Ужгород». Про факт виконання договору перевезення його повідомлено телефоном та СМС повідомленням, а також ним особисто перевірено. 22.10.2014 року під час огляду речей, які зберігались на складі «УЖГОРОД», ним було виявлено їх пошкодження, про що ним письмово було подано до ТОВ «Делівері» заяву про пошкодження речей. Речі в кількості 10 шт. були залишені на зберіганні на складі «УЖГОРОД» до розгляду його письмового звернення та видано йому талон на складське зберігання. Документ про видачу речей зі зберігання оформлявся, але сторонами не підписувався, документ про оплату не видавався, оскільки речі залишились на зберіганні на складі.

25.11.2014 року у відповідності до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» ним було направлено до ТОВ «Делівері» претензію про видачу речей або відшкодування їх вартості. Станом на 12.01.2015 року відповідачем не надано йому жодної відповіді на його звернення, речі йому не повернуто. ТОВ «Делівері», в усній розмові, повідомляє про втрату речей, які знаходились на зберіганні, а тому за захистом своїх порушених прав та інтересів він змушений звернутись до суду.

ОСОБА_1 зазначає, що в період з 20.10.2014 року до моменту подачі позовної заяви відповідач не намагався з ним зв'язатися, не запропонував будь-яких шляхів виходу з ситуації, яка склалася з вини Товариства. Під час його особистих звернень до представників та працівників ТОВ «Делівері», вони зухвало з ним розмовляли, не проявляли жодної людської поваги та постійно намагались його обманути. Дані обставини завдали йому певної моральної шкоди, яка проявляється у роздратованості, зайвих внутрішніх хвилюваннях.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив стягнути з ТОВ «Делівері» на його користь 6200 грн. матеріальної шкоди - вартість втрачених речей, 1399 грн. - 3% пені відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та 6200 грн. моральної шкоди. Судові витрати просив покласти на відповідача.

Представник відповідача ТОВ «Делівері» - Новицький О.Я. в судову засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, з підстав наведених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 16 жовтня 2014 року експедитором ФОП ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_4 на складі «КОЦЮБИНСЬКЕ» Київської області було прийнято вантаж у кількості 10 місць (мати спортивні), об'ємом 0,86, загальною вартістю 6200,0 грн. для доставки до складу «УЖГОРОД» 18.10.2014 року та подальшого його зберігання до отримання речі отримувачем - ОСОБА_1, що підтверджується квитанцією про прийом вантажу №104001576 від 16.10.2014 року.

Для організації транспортно-експедиційних послуг по перевезенню зазначеного вантажу ФОП ОСОБА_3 залучила ТОВ «Делівері». За надання таких послуг ФОП було оплачено перевізнику вартість перевезень в розмірі 441,50 грн., що підтверджується розрахунковою квитанціє №900003090 від 22.10.2015 року.

Згідно Правил транспортного експедирування вантажів (багажу) ТОВ «Делівері», затв. наказом №39 від 20.11.2002 року (із змінами) ТОВ «Делівері» здійснює транспортне експедирування вантажів (багажу) у порядку, передбаченому цими Правилами, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, Цивільним та Господарським кодексами України, ЗУ «Про транспорт», ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють транспортно-експедиторську діяльність.

Транспортне експедирування вантажів (багажу) здійснюється на підставі договору на надання транспортно-експедиторських послуг, що укладається між Замовником (вантажовідправником, вантажоотримувачем) і Експедитором, і (або) заявки Вантажовідправника на перевезення вантажу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 929, 932, 934 ЦК України:

- за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу;

- експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору;

- за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Факт отримання вантажу в кількості 10 місць ТОВ «Делівері» від вантажовідправника та доставки його до місця призначення - складу «УЖГОРОД-Делівері» сторонами не оспорюється. Тобто, ТОВ «Делівері» виконало транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2014 року при отриманні вантажу отримувачем ОСОБА_1 було виявлено пошкодження вантажу - 1-го мату спортивного, про що свідчить заява останнього від 22.10.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що після виявлення пошкодження вантажу, весь вантаж у кількості 10 місць ним був залишений на складі «Ужгород-Делівері».

Представник ТОВ «Делівері» заперечує зазначений факт та стверджує, що позивач забрав вантаж зі складу «Ужгород» в кількості 9 місць.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказами згідно ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що він працює в ТОВ «Делівері» на посаді начальника вантажного складу м.Ужгород. 22.10.2014 року до них звернувся ОСОБА_1, щоб отримати вантаж - мати спортивні. При огляді та завантаженні вантажу було виявлено, що одне місце пошкоджено, у зв'язку з чим ОСОБА_1 було написано заяву на ім'я ген.директора Товариства. Вантаж в кількості 9 місць позивач забрав зі складу, а пошкоджений вантаж в кількості 1 місце ним було залишено на складу для проведення розслідування.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що в період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року він виконував роботи з завантаження та розвантаження багажу на складі ТОВ «Делівері» в м.Ужгороді. 22.10.2014 року на склад прийшов молодий чоловік, однак чи це був позивач ОСОБА_1 він точно сказати не може, оскільки не пам'ятає, якому він видавав вантаж «мати спортивні». При завантажені було виявлено, що упаковка одного мату пошкоджена, у зв'язку з чим цей чоловік забрав 9 матів, а один пошкоджений - залишив на складі, про що написав відповідну заяву.

Як вбачається з акту отримання вантажу №А-433 від 22.10.2014 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Делівері» вантаж відправлений згідно квитанції про прийом вантажу №104001576 від 16.10.2014 року (а.с.14, 29).

Враховуючи в сукупності дослідженні докази, незважаючи на те, що в акті отримання вантажу відсутня відмітка про отримання лише частини вантажу, суд вважає доведеним той факт, що позивач ОСОБА_1, як отримувач вантажу від ФОП ОСОБА_4, 22.10.2014 року отримав на складі ТОВ «Делівері» в м.Ужгороді вантаж «мати спортивні» в кількості 9 місць (9 шт.).

Суд не може прийняти до уваги пояснення позивача ОСОБА_1, що акт отримання вантажу №А-433 від 22.10.2014 року підписаний не ним, а сторонньою особою, відомості щодо посвідчення водія, які містяться в акті, були використанні представниками ТОВ «Делівері», оскільки такі їм були відомі, так як він неодноразово користувався послугами даного Товариства. Такі твердження позивача нічим не доведені.

В судовому засіданні встановлено, що вантаж у кількості 1 місце вартістю 620 грн. отримувачем було залишено на складі ТОВ «Делівері» в м.Ужгороді для проведення розслідування щодо факту його пошкодження. Станом на момент розгляду справи цей вантаж отримувачеві не видано, розмір фактичної шкоди не відшкодовано.

Представник ТОВ «Делівері» в суді зазначив, що пошкодження вантажу у кількості 1 місце сталося не з вини Товариством, яке виконувало транспортно-експедиторські послуга, а внаслідок неналежної упаковки вантажу Вантажовідправником, у зв'язку з чим ТОВ «Делівері» не може нести цивільно-правову відповідальності.

Такі твердження відповідача, на думку суду, не заслуговують на уваги. Згідно квитанції про прийняття вантажу №104001576 від 16.10.2014 року ТОВ «Делівері» прийняло вантаж від ФОП ОСОБА_4 для його перевезення до складу в м.Ужгороді. Жодних зауважень чи претензій з боку представника перевізника щодо цілісності, упаковки та товарного виду вантажу до вантажовідправника не було. Тобто, перевізник прийняв на себе відповідальність за схоронність вантажу під час його слідування.

Статтею 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» Експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування.

За невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Аналіз чинного законодавства України дає підстави для висновку, що порушення зобов'язань перевізником, який залучений експедитором для здійснення транспортного експедирування вантажу, є неналежним виконанням зобов'язань самим експедитором і тягне за собою цивільну відповідальність останнього перед клієнтом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, за своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права.

Статтею 623 ЦК України унормовано, що для застосування такої відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, як-то: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що внаслідок пошкодження вантажу йому спричинено матеріальну шкоду, однак всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України не надав суду жодного доказу, який би підтвердив факт спричинення майнової шкоди (збитків) само йому.

З наданого суду рахунку-фактури №152 від 15.10.2014 року (а.с.58) слідує, що розрахунок за вантаж «мати спортивні» в кількості 10 шт. з ФОП ОСОБА_4 було проведено «Закарпатспортзабезпечення». ОСОБА_1 був лише особою уповноваженою на отримання вантажу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому ТОВ «Делівері» 6200 грн. матеріальної шкоди (вартість втрачених речей) та 1399 грн. - 3% пені відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не має.

Не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 6200 грн., оскільки останнім не доведено причинний зв'язок між діями відповідача та наслідками, які на думку позивача, настати та спричинили йому моральну шкоду.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 14, 60, 61, 88, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про відшкодування 6200 грн. матеріальної шкоди (вартість втрачених речей), 1399 грн. - 3% пені відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та 6200 грн. моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Микуляк П.П.