У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Кафідової О.В.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
за участі: представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» − Шардіна В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до Капустника Володимира Валерійовича, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання правочинів недійсними, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 14 квітня 2008 року між ним та ОСОБА_11 укладений кредитний договір № 689736, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 132 500 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

14 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_11 укладений договір іпотеки № 6289805, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року фізичну особу−підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_11 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Капустника В.В.

30 листопада 2011 року банком отримано лист ліквідатора від 23 листопада 2011 року про те, що 25 листопада 2011 року відбудуться торги з реалізації предмета іпотеки за стартовою ціною 66 700 грн.

25 листопада 2011 року відкриті торги були проведені на товарній біржі «Всеукраїнський торгівельний центр», предмет іпотеки реалізовано ОСОБА_9 за ціною 73 370 грн на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1194.

12 грудня 2011 року спірну квартиру відчужено ОСОБА_10

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2012 року постанову господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року скасовано.

ПАТ «ПУМБ» просило визнати недійсним правочин, оформлений протоколом товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» № 2, проведення відкритих торгів від 25 листопада 2011 року та договором купівлі-продажу від 10 грудня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1194, що укладений між ОСОБА_11 в особі арбітражного керуючого Капустника В.В. та ОСОБА_9, також просило визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1205, що укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним правочин, оформлений протоколом товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» № 2, проведення відкритих торгів від 25 листопада 2011 року та договором купівлі-продажу від 10 грудня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1194, що укладений між ОСОБА_11 в особі арбітражного керуючого Капустника В.В. та ОСОБА_9 Визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1205, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2015 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що постанова господарського суду Харківської області про визнання боржника банкрутом від 15 листопада 2011 року на час реалізації спірного майна не набрала законної сили та у подальшому була скасована постановою апеляційного суду від 15 лютого 2012 року, у зв'язку з чим юридично ліквідатор не набув законних підстав бути представником ФОП ОСОБА_11 у процедурі банкрутства. На порушення вимог закону предмет іпотеки був реалізований на відкритих торгах на десятий день з дати визнання боржника банкрутом. Також була занижена початкова ціна продажу предмета іпотеки, який було реалізовано без згоди банку як іпотекодержателя.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд керувався тим, що з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника. При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється у межах справи про банкрутство, не передбачено. Факт реалізації майна за заниженою ціною позивачем не доведено належними та допустимими доказами, порушення правил проведення відкритих торгів не встановлено.

Судами встановлено, що 14 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ЗАТ «ПУМБ»), правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_11 укладений кредитний договір № 6289736, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 132 500 доларів США зі сплатою 12,99 % річних терміном до 14 квітня 2026 року (а. с. 5−11).

На забезпечення виконання умов кредитного договору 14 квітня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_11 укладений договір іпотеки № 6289805, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1. Предмет іпотеки сторони оцінили у 827 301 грн (а. с. 12−14).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2011 року стягнуто з ОСОБА_11 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 154 068,09 доларів США.

На виконання вказаного рішення суду 22 серпня 2011 року Київським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист, який 05 вересня 2011 року пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - ВДВС Харківського МУЮ).

Постановою господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року ФОП ОСОБА_11 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Скасовано арешти, накладені на майно боржника, і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Капустника В.В. (а. с. 19, 20).

Згідно з протоколом № 2 на відкритих торгах, проведених 25 листопада 2011 року на товарній біржі «Всеукраїнський торгівельний центр», трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 реалізовано ОСОБА_9 за ціною 73 370 грн (а. с. 35).

Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів від 15 грудня 2011 року № 10804238 квартира АДРЕСА_1 відчужена ліквідатором майна Капустником В.В. ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. 10 грудня 2011 року за реєстровим № 1205 (а. а. 36).

На підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1205, ОСОБА_9 відчужив вказану квартиру ОСОБА_13 (а. с. 37).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 17 січня 2012 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_11 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 154 068,09 доларів США закінчено на підставі ст. ст. 49, 50, 67 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 30).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2012 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 24 квітня 2012 року, постанову господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року скасовано, провадження у справі припинено (а. с. 21−28).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2012 року, скаргу ПАТ «ПУМБ» задоволено. Визнано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 17 січня 2012 року протиправною та скасовано, зобов'язано відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області прийняти відповідне рішення у межах компетенції, визначеної Законом України «Про виконавче провадження» щодо відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_11 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 154 068,09 доларів США (а. с. 31−33).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іптекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема відчужувати предмет іпотеки.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку»).

У справі, яка переглядається, спірне майно, що було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між боржником та банком, відчужене в межах ліквідаційної процедури на виконання норм Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом».

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури, здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення − відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Положення ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Разом із тим віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном.

Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна.

Установлено, що ПАТ «ПУМБ» не є власником майна, що оспорюється.

Крім того, ч. 2 ст. 388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від набувача, якщо воно було продане у порядку, установленому для виконання судових рішень. До цього зводиться правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 26 червня 2013 року у справі № 6-58цс13.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Реалізація майна, що є предметом застави (іпотеки), яка проведена в межах ліквідаційної процедури, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави (іпотеки) до іншої особи.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14.

Разом з тим, у даній справі реалізація предмета іпотеки була проведена в межах ліквідаційної процедури, однак з припиненням обтяжень, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано представником позивача, а тому на неї не може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

При цьому колегією суддів врахована правова позиція Верховного Суду України у справах № № 6-63цс15, 6-53цс15, 6-332цс15, 6-449цс15, 6-639цс15, 6-495цс15, 6-1193цс15, що за встановлення факту переходу до відповідача права власності на нерухоме майно під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на підставі незаконного судового рішення (про визнання недійсним договору іпотеки), до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», її дія поширюється на відповідача, та зберігається обтяження цього майна іпотекою за іпотечним договором. Між тим, правовідносини у даній справі не є подібними тим, щодо яких Верховним Судом висловлена наведена правова позиція, а пов'язані із набуттям майна на аукціоні в порядку, визначеному Законом «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Оскільки предмет іпотеки був реалізований в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяжень в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», і на момент укладення договорів купівлі-продажу заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон були відсутні, відповідно відсутні підстави вважати подальших набувачів майна недобросовісними.

Колегія суддів вважає, що при реалізації позивачем права на предмет іпотеки у вказаний спосіб, набувач майна буде позбавлений цього майна, що суперечить принципу, закладеному в ч. 2 ст. 388 ЦК України, щодо неможливості витребування майна у добросовісного набувача, якщо воно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, яким передбачено абсолютний захист інтересів добросовісного набувача, який набув майно в поряду, встановленому для виконання судових рішень.

Звертаючись до суду, банк просив визнати недійним правочин, оформлений протоколом товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» № 2, проведення відкритих торгів від 25 листопада 2011 року у зв'язку з порушенням процедури проведення прилюдних торгів, а саме невідповідністю початкової ціни реалізації спірної квартири з торгів оцінці майна боржника.

Відповідно до ст. 29 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції на день ухвалення постанови господарського суду від 15 листопада 2011 року) майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Продаж квартири АДРЕСА_1 на товарній біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» на відкритих торгах від 25 листопада 2011 року здійснено за ціною 73 370 грн. Предмет іпотеки було виставлено на продаж за початковою ціною у розмірі 66 700 грн (а. с. 35).

Банк неодноразово вказував, що у під час виконавчого провадження, відкритого на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_11 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 154 068,09 доларів США, вартість квартири АДРЕСА_1 було оцінено у 395 тис. грн, що підтверджено висновком про вартість майна від 19 вересня 2011 року № 7-2/09/2011 (а. с. 34).

Разом з тим вказані вимоги стосуються дій ліквідатора боржника, арбітражного керуючого Капустника В.В., що вчинялися останнім на виконання постанови господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року, скарги на які не розглядаються у порядку цивільного судочинства, про що правильно зазначив у мотивувальній частині рішення суд апеляційної інстанції.

Оскільки висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на нормах матеріального права та із застосуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої при розгляді справи щодо подібних правовідносин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
О.В. Кафідова
О.М. Ситнік