Справа № 152/1384/15-ц
Номер рядка звіту 22
У Х В А Л А

27 серпня 2015 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Строгий І.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Грендач» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділ Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області,

в с т а н о в и в:

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить:

- визнати недійсним договір оренди землі від 10 березня 2008 року, укладений від імені позивача з ФГ «Грендач» (далі відповідач);

- скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 10 березня 2008 року, укладений від імені позивача з відповідачем, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» Шаргородського району, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 березня 2008 року за №54.

Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам, викладеним у статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає пункту 6 ч. 2 та ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Так, згідно із п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У позовній заяві позивач зазначає ряд обставин, зокрема:

- що про існування договору оренди землі вона дізнався лише у липні 2015 року;

- що відповідач в особі керівника ОСОБА_2 відмовив видати примірник договору, а його ксерокопію отримано у Відділі Держгеокадастру у Шаргородському районі;

- що відповідач відмовляється добровільно повернути земельну ділянку.

Водночас, усупереч п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивач не зазначає доказів, якими підтверджуються кожна із перелічених вище обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У пункті 7 постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України розяснив, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Окрім того, згідно із ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом. Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 та підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, розмір судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що з 01.01.2014 року мінімальна заробітна плата становить 1218 грн.

Отже, за позовні вимоги немайнового характеру розмір судового збору становить 243,60 грн.

У пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, розяснено, що якщо у позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Із позовної заяви вбачається, що у ній обєднано дві самостійні вимоги немайнового характеру, повязані між собою, а саме: визнати недійсним договір та скасувати його державну реєстрацію, отже судовий збір мав бути сплачений позивачем з кожної із цих вимог по 243,60 грн за кожну вимогу.

Водночас, із квитанції, доданої до позовної заяви, вбачається, що судовий збір сплачено у розмірі 243,60 грн, тобто лише із частини позовних вимог.

Зазначене свідчить, що усупереч ч. 5 ст. 119 ЦПК України, позивачами не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Згідно із ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та сплати судового збору.

Керуючись, статтями 119, 121, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Грендач» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділ Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання нею цієї ухвали, шляхом сплати судового збору в установленому законом розмірі та подання позовної заяви, яка відповідатиме статтям 119 і 120 ЦПК України і розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і повернута їй.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Л. Строгий