Справа № 203/5133/15-ц
Провадження № 2/0203/1457/2015
20.10.2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа без самостійних вимог Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки,
02 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, ВК ДМР, третя особа без самостійних вимог Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про визнання права на приватизацію земельної ділянки, в обґрунтування якого зазначила, що 16.01.2001 року згідно договору, проведено поділ спадкового майна, яке належало померлому ОСОБА_4, згідно договору поділу у власність позивачки перейшло домоволодіння у м. Дніпропетровську по вул. Багрицького, 61-а. На підставі рішення ВК ДМР №4496 від 27 жовтня 2005 року змінено адресу домоволодіння належного ОСОБА_2 з м. Дніпропетровську по вул. Багрицького, 61-а на м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125. Позивачка звернулась до ТОВ «Бізнес-Експерт» з метою складання технічної документації та встановлення меж земельної ділянки. ТОВ «Бізнес-Експерт» було складено акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, у звязки з чим позивачка звернулась до власників сусідніх домоволодінь для підписання відповідних актів, однак ОСОБА_3, яка є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 123, що межує з домоволодінням позивачки, безпідставно відмовилась підписувати зазначені вище акти. У звязку з чим позивача звернулась до суду з вимогами про встановлення та затвердження межі земельної ділянки відповідно до технічної документації їх землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125, яка надана власнику ОСОБА_2 для обслуговування будинку, та стягнути солідарно з відповідачів судовий збір.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала (а.с.79-80) Через канцелярію суду 06 жовтня 2015 року подала уточнену позовну заяву, в якій змінила вимоги до відповідачів, а саме зазначила, що просить суд визнати неправомірною відмову ОСОБА_5 у підписанні акту на встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, визнати за позивачкою право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125 без підпису ОСОБА_3, та стягнути солідарно з відповідачів судовий збір.
Відповідач виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак лише один раз у судове засідання зявилась їх представник за довіреністю ОСОБА_6, яке було відкладено у звязку з неявкою відповідача ОСОБА_3 Також представник відповідача ОСОБА_6 через канцелярію суду подала заперечення проти первісного позову, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що позов предяв-лено до неналежного відповідача. В подальшому відповідач або його представник у судове засідання не зявлялись, про місце та час розгляду були повідомлені належним чином. (а.с.а.с.43, 46, 52, 63, 77)
Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. (а.с.35, 54-55, 67, 76)
Третя особа без самостійних вимог Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, подало до суду клопотання, в якому просили розглянути справу без участі їх представника у звязку з великою завантаженістю. (а.с.44)
У звязку з тим, що відповідач ОСОБА_3 в жодне судове засідання не зявилась, а відповідач виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради надав заперечення лише на первісний позов, своє ставлення до уточнених позовних вимог, які істотно відрізняються від первісних, не висловив, в судове засідання, в якому справа розглядалась по суті, не зявився, суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с.79-80).
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №3-137, спадкоємцями майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 06 березня 2000 року, є в рівних частинах: його дружина ОСОБА_2, та донька ОСОБА_8. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, серед іншого складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Багрицького, будинок №61-а на земельній ділянці площею 512 кв.м. (а.с.7)
Відповідно до договору від 16 січня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №3-138, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 провели поділ спадкового майна, за яким: у власність ОСОБА_2, перейшло домоволодіння, що розташоване у місті Дніпропетровську, вулиця Багрицького, будинок №61-а. (а.с.8)
Згідно інформації, яка зазначена витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 4495 від 27 жовтня 2005 року було змінено адресу домоволодіння ОСОБА_2 з «вулиці Багрицького, будинок №61-а» на «вул. Флотська, будинок 125». Також в витязі зазначено опис обєкту нерухомого майна розташованого за вказаною адресою житловий будинок літ.А-2 житловою площею 41,7 кв.м., сарай літ.В, сарай літ.Г, гараж літ.Д, убиральня літ.Е., споруди №1-6, І,ІІ. (а.с.6)
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ч. 2 ст. 116 Цивільного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України мають право набувати право власності на земельну ділянку шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування Згідно ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Згідно п. г ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах не більше 0,10 гектара.
Враховуючи. що позивачка є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії АЕ № 973759, виданим Кіровським РД ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області 11 грудня 1997 року (а.с. 5), має у власності житловий будинок за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125, земельна ділянка під яким згідно матеріалів справи не приватизована, суд приходить до висновку, що вона має право на приватизацію вказаної земельної ділянки. При цьому суд враховує, що згідно наявних у справі матеріалів право на приватизацію землі позивачкою до цього не реалізовувалось.
Порядок набуття громадянами України права власності на землю шляхом її приватизації визначений ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому, згідно ч. 2 вказаної статті рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Згідно ч. 1 ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно ч. 5 цієї статті формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ч. 7 цієї статті винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Згідно ч. 9 ст. 791 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Згідно п. 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).
Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 року Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) серед іншого включає: план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).
Позивачка звернулась до ТОВ «Бізнес-Експерт» із заявою, для проведення Державної реєстрації земельної ділянки за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125, в якій просила здійснити перевірку документів, що є у наявності, на предмет відповідності їх чинному законодавству і черговому кадастровому плану та організувати роботи із землеустрою з метою формування земельної ділянки та внесення відомостей до державного земельного кадастру. (а.с.13)
З наявних в матеріалах справи акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 29 травня 2015 року та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 29 травня 2015 року, вбачається, що позивачкою було погоджено межі земельної ділянки із більшістю власниками суміжних до неї територій. Однак в обох актах відсутній підпис громадянки ОСОБА_9, яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 123, та яка межує з позивачкою.
Як пояснила позивачка то вона зверталась до ОСОБА_3 з проханням погодити межі її земельної ділянки, однак остання відмовилась підписувати зазначені акти, не пояснивши при цьому причини такої відмови.
Відповідно до ч.1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.
Згідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Таким чином, немотивована відмова відповідачки ОСОБА_3 погодити межі суміжного землекористування призвела до неможливості позивачки належним чином оформити проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, і як наслідок цього реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, а тому це право підлягає судовому захисту.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне визнати неправомірною відмову ОСОБА_3 у підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання стосовно земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125. та визнати за ОСОБА_2 право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125, без підпису ОСОБА_3.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не було доведено порушення його прав з боку виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради. Жодний дій щодо погодження меж земельної ділянки по вул. Флотській, 125 виконавчий комітет не здійснював і не зобовязаний був здійснити, питання про приватизацію вказаної ділянки не вирішувалось, оскільки на цей час ще не готова технічна документація на неї, що виключає можливість її розгляду. Таким чином, позов в цій частині заявлено передчасно і задоволенню він не підлягає.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення представника позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.
Керуючись ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 40, 791, 81, 116, 118, 120, 121, 152 Земельного кодексу України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року, ст. ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на приватизацію земельної ділянки задовольнити.
Визнати неправомірною відмову ОСОБА_3 у підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання стосовно земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125
Визнати за ОСОБА_2 право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 125, без підпису ОСОБА_3.
В позові до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем , третьою особою до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Повний текст рішення складено 23.10.2015 р.
Суддя С.В. Єдаменко