Справа № 152/1546/15-ц
У Х В А Л А

30 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

В судовому засіданні 30.10.2015 року відповідачем та його представником заявлено клопотання про відкладення розгляду цієї справи до розгляду Шаргородським районним судом Вінницької області цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення трирічного віку. Справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення трирічного віку призначена до судового розгляду в Шаргородському районному суді на 06.11.2015 року. Рішенням у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення трирічного віку суд визначить розмір аліментів на утримання ще однієї неповнолітньої дитини відповідача та на утримання дружини. Вважають, що таке судове рішення матиме значення для повного, обєктивного розгляду цієї справи та для ухвалення справедливого рішення у справі, яка розглядається.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо відкладення розгляду цієї справи до розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення трирічного віку, зсилаючись на те, що ці цивільні справи між собою не взаємоповязані.

З приводу заявленого клопотання суд вислухав думки учасників судового розгляду і прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Предметом заявленого ОСОБА_4 позову до ОСОБА_2 є збільшення розміру аліментів, які відповідач сплачує на утримання їх неповнолітніх дітей Ганни, Івана та Дмитра за рішенням Шаргородського районного суду від 14.03.2012 року у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

Предметом розгляду у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення трирічного віку, розгляд якої призначено на 06.11.2015 року є стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та дружини від іншого шлюбу (а.с.48-49, 67).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта (ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.1, 2, 3 ст. 58 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують як заявлені вимоги, так і заперечення сторін.

Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Цивільним процесуальним законодавством України, зокрема, ст.212 ЦПК, встановлено, що докази оцінює суд і результати цієї оцінки відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви прийняття доказів чи відмови у прийнятті.

Враховуючи, що відповідач обґрунтовує свої заперечення у цій справі фінансовою неспроможністю сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному в позові ОСОБА_4, зсилаючись, в тому числі, на заявлені до нього вимоги про стягнення аліментів ОСОБА_6, виходячи з принципу процесуальної рівності сторін у поданні доказів в обґрунтування вимог та заперечень, а також, враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає за необхідне клопотання відповідача задовольнити і розгляд справи відкласти.

Керуючись ст.ст.168, 210 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відкласти до розгляду в Шаргородському районному суді справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення трирічного віку.

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів призначити до розгляду на 18 листопада 2015 року о 13 годині в залі судових засідань №3 Шаргородського районного суду.

Виклик сторонам та їх представникам поновити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: