Справа № 309/3473/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Леско В.В., Готра Т.Ю.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області на рішення Хустського районного суду від 18 березня 2015 року по справі за позовною заявою Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області до Сокирницької сільської ради, ОСОБА_2, третя особа: міськрайонне управління Держкомзему у місті Хуст та Хустському районі про визнання незаконним та скасування рішення сесії, визнання недійсним Державного акту та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

Хустський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області звернувся до суду з вищевказаним позовом .

Позовні вимоги мотивовано тим, що проведеною позивачем перевіркою дотримання вимог земельного законодавства встановлено, що на підставі рішення №13 Сокирницької сільради від 29.09.2010р. ОСОБА_2 виготовлено незаконний Державний акт на право приватної власності на землю, яка розташована в с. Сокирниця урочище «Між дорогами» площею 0,0700га для ведення особистого селянського господарства. Ця земля відноситься до особливо цінних земель, які можуть вилучатись лише за постановою КМУ або за рішенням відповідної місцевої ради,якщо питання про вилучення /викуп/ погоджується Верховною Радою. України. Цієї процедури при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано. Тому просив визнати незаконним та скасувати рішення сесії, визнати недійсним Державний акт та повернути земельну ділянку. Рішенням суду Хустського районного суду від 10.03.15 р. у задоволенні позову відмовлено.

Заступник прокурора Закарпатської області не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалити нове,яким позовні вимоги задоволити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права .

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник відповідача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Інші особи, які брали участь у справ, в судове засідання не вились, про причину неявки не повідомили і тому суд розглянув справу у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням суду Хустського районного суду від 29.11.2012 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.13 р. рішення скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

В цій ухвалі зазначено, що суди всебічно не перевірили чи відноситься земельна ділянка площею 0,0700 га за адресою: АДРЕСА_1 до особливо цінних ґрунтів, чи передувало її виділенню одержання позитивних висновків обов'язкової державної експертизи, чи дотримані вимоги ст. 150 ЗК України та чи не порушено порядок надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2, не застосували норми матеріального права, які підлягали застосуванню та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляду справи.

Тому виконуючи зазначені вимоги закону, суд апеляційної інстанції перевірив зазначені обставини і констатує наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивачем не доведено позовних вимог, тобто того, що земельна ділянка ОСОБА_2 відноситься до категорії особливо цінних грунтів; ч.2 ст.150 ЗК України не стосується даних правовідносин, оскільки нею передбачено вилучення особливо цінних земель, що перебувають державній або комунальній власності, а спірна земельна ділянка виділена відповідачці для ведення особистого селянського господарства; права Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області не порушено.

Доводи апеляційної скарги: факт віднесення спірної земельної ділянки до категорії особливо цінних земель доведено, державна експертиза цієї землі не проводилась, права Державної інспекції сільського господарства Закарпатської області порушено, оскільки на неї покладено обов'язок контролювати законність надання землі.

Зазначені доводи є такими, що відповідають обставинам справи, але не такими, що дають підстави для задоволення позову.

Так, по справі доведено довідкою з управління Держкомзему у Хустському районі від 10 серпня 2010 р., що грунти на земельній ділянці ОСОБА_2 відносяться до дернових опідзолених легкосуглинкових, які відповідно до Переліку особливо цінних груп грунтів по Закарпатській області відноситься до особливо цінних. Тому суд констатує, що факт віднесення спірної земельної ділянки до особливо цінних є доведеним.

Державної експертизи по цій земельній ділянці з приводу цінності земельної ділянки не проводилось: відповідний висновок у справі відсутній.

Разом з цим, суд констатує, що посилання суду першої інстанції на те, що дані правовідносини не регулюються ст. 150 ЗК України, на підставі якої прокурор просить задоволити його позовні вимоги, є вірним: цією статтею врегульовано порядок вилучення особливо цінних земель, а не їх надання. Тому вона не може застосовуватись до вирішення даного спору, предметом якого є скасування рішення сесії сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2, передачу у власність відповідачці земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на цю земельну ділянку. І з приводу цього, суд констатує, що жодних порушень земельного законодавства при вирішенні цих питань не було допущено.

Так, приймаючи рішення №13, Сокирницька сільська рада діяла в межах наданих їй законом повноважень: відповідно до п.п. «а»,«б» ст.12 ЗКУ в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин /надалі також застосовуються норми цього Кодексу/, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 19 ЗК України встановлено перелік категорій земель за цільовим призначенням і відповідно до цієї норми права зазначена сільрада надала у власність із земель, які охоплюються її компетенцією, ОСОБА_2 0.07 га. для ведення особистого селянського господарства, поняттям якого охоплюється відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про особисте селянське господарство» і ведення сільського господарства, що є пріоритетним відповідно до ст.23 ЗКУ.

Крім цього, суд зазначає, що заборони для надання у власність земель, грунти яких відносяться до особливо цінних та таких, що дають підстави констатувати про особливу цінність землі саме з цих підстав земельним законодавством не передбачено.

Тому колегія суддів констатує, що саме з цих підстав в задоволенні позову слід відмовити, що і зроблено судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Судді: