У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Василевича В.С.

суддів: Малько О.С., Шимківа С.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - адвоката Грозіка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 23.06.2015 року, у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3, на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з поставноленою ухвалою, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали через порушення норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував доводів заявника та не привів обгрунтованих доводів стосовно відмови у задоволенні скарги.

Крім того, між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір №1921 від 06.08.2009р. щодо сплати аліментів та додаткових витрат на дитину.

Також судом не враховано факт того, що платіжні доручення в іноземній валюті, які були подані боржником до виконавчої служби містили реквізит «Призначення платежу» - «приватний платіж». Дане формулювання означає, що платежі не носять цільового призначення, а перераховувалися особі для особистого користування, а не як аліменти.

Крім того судом першої інстанції було встановлено, що в ході виконавчого провадження, державним виконавцем не було здобуто інформації про працевлаштування боржника, хоча заявник неодноразово вказувала, що боржник зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Просить ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2015 року скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та як це встановлено судом першої інстанції 06.08.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений державним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л.П.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язувався сплачувати аліменти для дітей відповідного віку згідно із ЗУ «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року, щомісячно до досягення дитиною повноліття.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язувався приймати участь у додаткових витратах на дитину.

Рішенням Рівненського міського суду від 03.02.2011 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_6 в розмірі ? прожиткового розміру встановленого для дітей відповідного віку згідно із Законом України «Про прожитковий мінімум» щомісячно, починаючи із 11.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття та не передбачено стягнення додаткових витрат на дитину.

19.02.2015 на підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист, який був пред'явлений до відділу ДВС РМУЮ для виконання.

22.02.2015 року державним виконавцем відділу ДВС РМУЮ Головач І.О. на підставі вищевказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП № 46439923.

Державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості із сплати аліментів (а.с. 8) за три останні роки, згідно якого заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів складала 22151, 64 грн.

13.03.2015 року до відділу ДВС РМУЮ ОСОБА_3 надав квитанції з платіжними дорученнями (а.с. 12-14) від 21.10.2013 року на суму 450 Євро, 26.06.2014 року 250 Євро, 19.12.2014 року 300 Євро про перерахунок грошових коштів на імя ОСОБА_1 поштовим переказом «Свіфи». Вищевказані кошти були перераховані ОСОБА_3 після винесення рішення Рівненського міського суду від 03.02.2011 року про стягнення з нього аліментів.

Загальна проплата боржником по вищевказаному виконавчому листу згідно поданих ним платіжних доручень становила 14782, 42 грн.

17.03.2015 року та 24.03.2015 року на депозитний рахунок відділу виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції боржником ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по виконавчому листу були перераховані кошти в сумі 7369, 22 грн. та 643, 00 грн.

З наведеного слідує,що заборгованість по аліментах була ліквідована.

Відсутність в платіжних документах вказівок про цільове призначення платежів не може слугувати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки виконавче призначення стосується лише сплати аліментів, іншого провадження немає. Загальна сума сплачених коштів свідчить, що погашалась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 22 151,64 грн., оскільки сплачена боржником сума відповідає розрахунку державного виконавця щодо заборгованості із сплати аліментів.

Загальна сума сплачених коштів свідчить про погашення заборгованості по сплаті аліментів саме в сумі 22 151, 64 грн.

Питання про участь позивача у додаткових витратах на дитину і виконання боржником прийнятих на себе зобов»язань у договорі від 6.08.2009 року може бути вирішено в іншому порядку

Враховуючи,що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді : Малько О.С.

Шимків С.С.