Справа № 509/5253/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Мажар А.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4,

до

ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача

Служба у справах дітей Овідіопольського районної державної адміністрації Одеської області,

про застосування наслідків нікчемності правочину,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 від власного імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, ОСОБА_9 звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_5, треті особи,які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_10, Великодолинська селищна рада, Обласна служба у справах дітей про визнання за ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_7, їх малолітнім сонм ОСОБА_4 права користування житловим домоволодінням №189 по вул. Леніна у смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, встановлення особистого сервітуту за вказаними особами на зазначене домоволодіння та направлення до виконання рішення суду в Овідіопольську нотаріальну контору Одеської області для встановлення обмежень шляхом внесення в реєстр сервітуту.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.07.2013 року провадження у справі відкрито.

02.08.2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 від власного імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, ОСОБА_9 звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області із уточненим позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_12, треті особи,які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_10, Великодолинська селищна рада, Обласна служба у справах дітей про визнання за ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, їх малолітнім сонм ОСОБА_4 права користування житловим домоволодінням №189 по вул. Леніна у смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, встановлення особистого сервітуту за вказаними особами на зазначене домоволодіння.

05.08.2013 року ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з зустрічним позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.09.2013 року позов ОСОБА_8 в її інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_12, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення сервітуту залишено без розгляду.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.09.2013 року зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення витрат на правову допомогу залишено без розгляду.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.09.2013 року позов ОСОБА_7, ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_12 про визнання права користування житловим будинком, встановлення сервітуту залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.11.2013 року ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.09.2013 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_8 в її інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_12, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення сервітуту скасовано та направлено в цій частині справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

20.05.2015 року ОСОБА_8, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з уточненим позовом в останній редакції до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації про застосування наслідків нікчемного правочину

Згідно останньої редакції позовної заяви позивач вважає правочини купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки №189 по вул. Леніна у смт. Великодолинське укладені 16.02.2011 року між продавцем - ОСОБА_12 в особі її представника на підставі нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_5, які посвідчені приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_10 нікчемними.

Як на правову підставу нікчемності зазначених вище правочинів позивач посилаються на ст.ст.71, 224, 216 ЦК України, згідно яких правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування вважається нікчемним. На вимогу заінтересованої особи нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що правочин відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку та піклування.

Позивач вважає, що під час укладання правочинів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки №189 по вул. Леніна у смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області необхідна була згода органу опіки та піклування, оскільки на думку позивачів зачіпаються інтереси малолітньої особи ОСОБА_4, у звязку з чим вважають, що зазначені правочини купівлі-продажу є нікчемними та вважають за необхідне застосування наслідків нікчемності правочинів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає, що при укладанні оспорюваних правочинів необхідна була згода органу опіки та піклування, оскільки зачіпаються інтереси малолітньої дитини.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Вважає, що правочини укладені у відповідності до діючого на той час законодавства. Згода органу опіки та піклування не була потрібна. У справі нотаріуса наявна довідка про відсутність на час укладання правочинів зареєстрованих малолітніх дітей. Стороною спірних правочинів була бабуся малолітнього ОСОБА_4, а не батьки. Бабуся не була ні опікуном, ні піклувальником малолітнього. Крім того, представник позивача зазначає що обставини відповідності оспорюваних правочинів вже перевірялись судами при розгляді справи №1521/2334/12 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_6І,, ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_10, прокуратура Овідіопольського району про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, стягнення збитків та витрат на оплату правової допомоги. При розгляді зазначеної вище справи апеляційний суд Одеської області дійшов висновку про відповідність спірних договорів діючому законодавству та відсутність будь-яких порушень прав малолітнього ОСОБА_4, про що прямо зазначено у рішенні від 04.06.2013 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи 16.01.2011 року між ОСОБА_12, яка діяла в особі свого представника ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та ОСОБА_5 укладені договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки №189 по вул. Леніна у смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області.

Договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку посвідчені приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровані в реєстрі на №№ 87, 92 відповідно.

Для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку нотаріусу надано довідку Великодолинської селищної ради №546 від 11.11.2011 року про те, що малолітні діти за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул.. Леніна, 189 не зареєстровані та не проживають.

Право власності на земельну ділянку та домоволодіння №189 по вул. Леніна у смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області зареєстроване за ОСОБА_14, про що свідчать наявні в матеріалах справи державний акт та свідоцтво.

Як вибачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії 1-ЖД № 899621 від 27.08.2002 року батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.16).

Ніяких доказів та документів в підтвердження того, що на час укладання спірних правочинів ОСОБА_12 була опікуном та піклувальником малолітнього ОСОБА_4 позивачами не надано, а навпаки мається згадане вище свідоцтво про народження із зазначенням батьків останнього.

Також в матеріалах справи не мається жодного документу в підтвердження права власності малолітнього ОСОБА_4, його батьків ОСОБА_7, ОСОБА_4 на будь-яку частку домоволодіння та земельної ділянки №189 по вул. Леніна у смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області.

Згідно приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання представника позивача, представника третьої особи на ч.6 ст.203 ЦК України, якою передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, є безпідставним, оскільки продавець за спірними договорами ОСОБА_12 не є матірю (усиновлювачем) опікуном або піклувальником малолітнього ОСОБА_4, а була його бабусею.

Також є безпідставними посилання та не приймаються судом до уваги представника позивача та третьої особи на ч.1 ст.224 ЦК України. якою встановлено, що до нікчемних правочинів належить і правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (ст.71 ЦК України), оскільки ст.71 ЦК України передбачає правочини, які вчиняються з дозволу органу опіки та піклування опікунами та піклувальниками, а ОСОБА_12В, ніколи не була та не є опікуном чи піклувальником над малолітнім ОСОБА_4

Судом не приймаються до уваги посилання представника третьої особи на приписи Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» з огляду на наступне.

Згідно приписів ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав та інтересів дітей.

Частиною 4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Таким чином, аналізуючи положення ч.3 та 4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють та ніяким чином не контролюють дідусей та бабусь під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Як зазначено вище, ніякої частки у праві власності малолітньому ОСОБА_4, як і його батькам не належало, ст.224 ЦК України, ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлює обовязок щодо батьків (усиновлювачів), опікунів та піклувальників отримувати згоду органу опіки та піклування у зазначених названими нормами законодавства випадках. ОСОБА_12 на час укладання спірних договорів являлась бабусею малолітнього ОСОБА_4, у звязку з чим вимоги перелічених вище норм законодавства на ОСОБА_12 не розповсюджувались.

Перевіряючи законність рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.04.2013 року по справі №1521/2334/12 колегія суддів апеляційного суду Одеської області дійшла висновку про відсутність збоку ОСОБА_12 під час укладання спірних правочинів ст. 224 ЦК України, ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оскільки остання не була матірю, опікуном та піклувальником ОСОБА_15 ОСОБА_4, про що прямо зазначено в мотивувальній частині рішення апеляційного суду від 04.06.2013 року.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 04.06.2013 року набрало законної сили, на теперішній час не скасовано та не змінено.

Згідно приписів ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з огляну на викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_12 не є батьком, усиновювачем, опікуном чи піклувальником малолітнього ОСОБА_4 під час укладання оспорюваних правочинів, заборону на відчуження належного йому на праві власності майна без дозволу органу опіки та піклування цивільне законодавство не мітить, в звязку з чим жодних правових підстав для задоволення позову з зазначених представником позивача та третьої особи правових підстав у суду не має та в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі до Овідіопольського районного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_16