АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2720/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу СТОВ "Прогрес" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 жовтня 2015 року по справі за позовом СТОВ "Прогрес" до ОСОБА_6 про поновлення договору оренди земельної ділянки

в с т а н о в и л а :

СТОВ "Прогрес" звернувся з позовом до ОСОБА_6 про поновлення договору оренди земельної ділянки мотивуючи тим, що відповідач є власником земельної ділянки площею 2,8569 га яка розташована на території Богуславецької сільської ради. 30.04.2009 року між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_6 було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на п'ять років (до 31.12.2014 року). Посилається на те, що п. 8 договору передбачено переважне право орендаря на поновлення строку дії договору на новий строк, тому в лютому 2015 року орендар звернувся до ОСОБА_6 з пропозицією укласти додаткову угоду. Відповідач відмовився від продовження договору, тому 23.03.2015 року позивачем було направлено вимогу про відшкодування витрат на підготовку земельної ділянки в сумі 4810 грн. Відповідач заперечує проти сплати даних коштів, що вказує на продовження попередніх договірних відносин. Просив суд визнати за ним право на поновлення і продовження договору оренди, визнати поновленим і продовженим договір оренди, визнати укладеною додаткову угоду на умовах зазначених СТОВ "Прогрес", зобов'язати відповідача підписати договір і зареєструвати у встановленому порядку.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вказує, що судом було проігноровано як доказ наявності підстав для висновку про порушення переважного права орендаря, а саме продовження орендарем користування земельною ділянкою орендодавця після закінчення строку дії договору оренди у грудні 2014 року; відсутність письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню до по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: 30.04.2009 року між СТОВ "Прогрес" та ОСОБА_6 було укладено договір оренди землі, за яким останній надав в оренду СТОВ "Прогрес" земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності площею 2,8569 га, що розташована на території Богуславецької сільської ради. Відповідно до п. 8 договору термін дії договору - до 31 грудня 2014 року. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 30.06.2014 року відповідач направляв повідомлення СТОВ "Прогрес" про те, що не має наміру продовжувати договір оренди землі зв'язку з тим, що має намір сам обробляти вказану земельну ділянку. 23.03.2015 року позивач направив відповідачу вимогу про відшкодування витрат на підготовку земельної ділянки в сумі 4810 грн. Оскільки позивач не повідомив до закінчення дії договору про намір продовжити користування землею, а відповідач не укладав з іншими особами нового договору на свою земельну ділянку, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність порушеного права позивача і з цих підстав відмовив у позові.

Колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування рішення виходячи із наступного.

Стаття 33 Закону України від 6 жовтня 1998 року "Про оренду землі" обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Перший випадок встановлений ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" і вказує, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Враховуючи наявність договірних відносин між сторонами колегія приходить до висновку, що для застосування ч. 1 ст. 33 вказаного Закону до даних спірних правовідносин та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором (ч. 1 ст. 33 Закону); орендар не пізніш як за 30 днів до спливу строку договору повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом укладення договору оренди землі на новий строк (п. 8 Договору від 30.04.2009 року).

Частиною 6 зазначеної статті зазначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця, здійснених листом-повідомленням, протягом одного місяця після закінчення строку договору він вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; немає письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Як вбачається із наявних у справі доказів, позивач не подав за 30 днів до закінчення дії договору від 30.04.2009 року письмового повідомлення про намір продовжити оренду і тим самим втратив право на поновлення договору на підставі ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Із наявних у справі доказів вбачається, що у січні та лютому 2015 року СТОВ "Прогрес" обробіток земельної ділянки ОСОБА_6 не проводив. У матеріалах справи на а.с. 44-53 знаходяться копії облікових листів тракториста за вересень 2014 року та березень 2015 року, із змісту яких вбачається, що обробіток поля проводився саме в ці місяці. Таким чином доказів користування позивачем ділянкою відповідача у січні-лютому 2015 року, після закінчення дії договору між сторонами від 30.04.2009 року, суду не надано.

Із змісту позовної заяви (а.с. 3) та пояснень представників сторін у судових засіданнях вбачається, що після закінчення 31.12.2014 року строку дії договору оренди, у лютому 2015 року позивач звернувся до відповідача із пропозицією поновити договір, але ОСОБА_6 категорично відмовився.

Оскільки позивач не довів факту продовження користування ним виділеною земельною ділянкою у січні і лютому 2015 року, після спливу строку договору оренди, а розпочав нею користуватись у березні 2015 року, коли власник ділянки категорично заперечував проти її використання позивачем, у суду немає підстав для застосування до існуючих фактичних правовідносин сторін вимог ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Також із справи не вбачається факту укладання договору на спірну ділянку власника із будь-яким іншим орендарем, відповідно суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність підстав для застосування до правовідносин сторін вимог ч. 6 ст. 33 даного закону, оскільки застосування переважного права можливе винятково за наявності кількох претендентів на оренду землі відповідача та при його згоді на здачу ділянки в оренду.

Суд першої інстанції не надав оцінки відсутності доказів користування земельною ділянкою позивачем після спливу дії договору оренді від 30.04.2009 року, однак таке процесуальне порушення не вплинуло на загальний висновок суд про відмову в позові і в силу вимог ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань рішення суду першої інстанції слід залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу СТОВ "Прогрес" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 жовтня 2015 року по справі за позовом СТОВ "Прогрес" до ОСОБА_6 про поновлення договору оренди земельної ділянки відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення рішення колегії і можуть бути оскаржені в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня набрання законної сили

Головуючий :

Судді :