Справа № 323/2635/15-ц
№ провадження 2/323/1002/15
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

23.12.2015 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Щербань Л.С., при секретарі Щербині Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом , в якому вказує , що на підставі договору позики , укладеного в письмовій формі у вигляді розписки, від 08 грудня 2013 року влна передала відповідачеві 1100000 російських рублів. На момент подачі позову вказана сума, згідно наданого розрахунку, становить 421740 гривень.

Також нею, в період часу з 17.04.2014 року по 18.12.2014 року, через міжнародну платіжну систему «Юністрім» на імя відповідача було відправлено 33355,8 гривень, які відповідач отримав.

Позивач просить стягнути на її користь з відповідача 455095,8 гривень. В добровільному порядку відповідач відмовляється виконати свої зобовязання та повернути їй грошові кошти.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просять у їх задоволенні відмовити.

Суд заслухавши сторони , допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обґрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає з наступних підстав :

- з пояснень відповідача було встановлено , що з позивачкою він познайомився , коли перебував на заробітках в м. Москві і в липні 2013 року разом з нею та її неповнолітнім сином приїхали на постійне місце проживання в Україну, де проживали однією сімєю і планували укласти шлюб. В грудні 2013 року між ними склалися погані взаємовідносини і позивачка, покинувши його , перейшла проживати до своєї подруги ОСОБА_3 На цьому грунті він став зловживати спиртними напоями та намагався покінчити життя самогубством. Саме чоловік ОСОБА_3 врятував його , витягши з петлі. Можливо , перебуваючи в стан алкогольного спяніння він і підписав розписку, однак грошей від позивача він не отримував. Через міжнародну платіжну систему «Юністрім» він дійсно отримував від відповідача грошові кошти , які вона йому добровільно надсилала так, як вони намагалися примиритися, часто їздили один до одного в гості і ці грошові кошти вклали в роз робіток земельного паю , який належить його матері. Однак примиритися у них не вийшло і вони розлучилися.

- відповідно до наданої до матеріалів цивільної справи розписки, вказано , що відповідач зобовязується повернути позивачеві передану раніше йому суму в розмірі 1100000 рублів. Однак в розписці не вказано в який період часу ним начебто було отримано вказані грошові кошти, на які потреби та термін повернення.

- допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що позивач являється її подругою. В липні 2013 року позивач приїхала з Москви разом з відповідачем і проживали однією сімєю. У позивача є неповнолітній син, якого позивач кожного дня на автомобілі возила у школу з с. Кірово Оріхівського району в м. Запоріжжя . Перебуваючи на території України ні позивач ні відповідач ніде не працювали, намагалися зайнятися сільським господарством. При цьому вони обоє вели розгульний спосіб життя, часто влаштовували застілля , відвідували кафе. За які кошти вони утримували свою сімю не знає. В грудні між відповідачем і позивачем склалися неприязні стосунки і позивач перейшла жити до неї. В неї ж вдома позивач надрукувала розписку про отримання відповідачем від неї грошей в сумі 1100000 російських рублів. Відповідач , на вимогу позивача, підписав цю розписку, однак при цьому він перебував в стані алкогольного спяніння. В її присутності грошей позивач відповідачу не передавала. В день підписання розписки, відповідач намагався повіситися і саме її чоловік зняв його з петлі.

- свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він близько спілкувався з сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В період сумісного проживання на території України з липня 2013 року по грудень 2013 року ні позивач ні відповідач ніде не працювали. Часто влаштовували застілля , відвідували кафе . За які кошти вони утримували свою сімю, в тому числі і неповнолітнього сина позивачки, не знає і пояснити не може.

- допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що відповідач являється її сином. В липні 2013 року її син разом з позивачкою приїхали з м. Москви на України і тривалий період часу проживали в належному їй будинку в с. Кірово. Проживали вони в цивільному шлюбі і мали намір офіційно укласти шлюб. Проживаючи разом , вони ніде не працювали, однак утримували свою сімю самостійно. Часто приймали в себе друзів, влаштовуючи застілля. В їх сімю вона не втручалася. В грудні 2013 року її син та ОСОБА_1 посварилися і її син намагався покінчити життя, він перебував у депресії. Про немов би отримання її сином грошових коштів від позивача нічого не знає. Грошей у сина вона не бачила. Всіма коштами розпоряджалась саме ОСОБА_1 Коли вони перестали проживати однією сімєю, то неодноразово їзди один до одного в гості і намагалися помиритися.

- факт проживання позивача і відповідача однією сімєю підтверджується актом, складеним депутатами Кіровської сільської ради Оріхівського району.

- факт проживання позивача і відповідача однією сімєю і ведення сумісного господарства також підтверджується , як пересиланням грошових коштів позивача відповідачеві через міжнародну платіжну систему «Юністрім», так і пересиланням відповідачем позивачеві грошових коштів , на підставі квитанції № 131025236 АО «Сбербанк России». Однак будь які грошові зобовязання між сторонами були відсутні.

- посилання представника позивача на наявність кредитного договору на імя позивача та на ті обставини , що позивач отримала кредит для передачі цих грошових коштів саме відповідачу не знайшли свого обєктивного підтвердження. Суд приймає до уваги , що позивач в м. Москві 28 липня 2013 року отримала кредит в сумі 1179354,84 рублів , однак це були не готівкові кошти , а відповідно до п 2.1 кредитного договору № 56162/13 від 28.07.2013 року банк зобовязався перерахувати ці кошти на рахунок ОСОБА_1 Доказів про ті обставини чи були перераховані вказані кошти на рахунок кредитора і чи були вони отримані ним і яким чином використані, позивач і її представник суду не надали.

Позивач та його представник не надали суду доказів того , що між сторонами дійсно виникло зобовязання , тобто правовідношення , в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь іншої певну дію, тобто , що позивач передав грошові кошти , а відповідач зобовязався їх повернути, як передбачено вимогами ст. 509 ЦК України.

Позивач не надав суду доказів тих обставин, на які посилається в якості обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази, на які вона посилається в якості обґрунтування та заперечення проти позовних вимог, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 34, 57-60, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 509, 510, 1046, 1051 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

На рішення суду протягом 10 діб з моменту проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя: Л.С.Щербань