АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Господар Дарницького району м. Києва» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року

в справі за позовом комунального підприємства «Господар Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 р. комунальне підприємство «Господар Дарницького району м. Києва» (надалі - КП «Господар Дарницького району м. Києва») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтовував тим, що відповідачі своєчасно та в повному обсязі не сплачували за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка за період з 01 березня 2010 р. по 01 січня 2014 р. складає 9 724 грн. 90 коп.

Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь підприємства заборгованість за житлово-комунальні послуги, в сумі 9 724 грн. 90 коп. та сплачений судовий збір, в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути на користь КП «Господар Дарницького району м. Києва» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за житлово-комунальні послуги, з кожного, по 582 грн. 79 коп. та судові витрати по 60 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі представник комунального підприємства, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками в рівних частках АДРЕСА_1 /а.с.12/.

Встановлено, що балансоутримувачем зазначеного АДРЕСА_1 є КП «Господар Дарницького району м. Києва» /а.с.5-6, 9-11/.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачами комунальних послуг за період з 31 травня 2007 р. по лютий 2010 р. рішенням колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2011 р. постановлено стягнути з відповідачів на користь комунального підприємства заборгованість за житлово-комунальні послуги з кожного, в сумі 228 грн. 07 коп. та 20 грн. 25 коп. судових витрат /а.с.165-168/.

Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з березня 2010 р. по лютий 2011 р. районний суд виходив з того, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню заявлений відповідачем строк позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав до застосування строку позовної давності, оскільки відповідачем вчинялися дії по оплаті послуг, що свідчить про переривання строку не заслуговують на увагу, й спростовуються долученими до матеріалів справи розрахунками комунального підприємства, у відповідності до яких відповідачами розпочато внесення платежів лише у вересні 2011 р.

Встановлено, що у суд з позовом комунальне підприємство звернулося у лютому 2014 р. й відповідачем у встановленому законом порядку було подано заяву про застосування трирічного строку позовної давності, яка на підставі вимог ст.ст.256, 257, 267 ЦК України обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Визначаючи розмір заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, районний суд обґрунтовано виходив зі змісту долученого до матеріалів справи розрахунку, однак припустився порушень матеріального права щодо відмови в стягнення заборгованість в сумі 993 грн. 28 коп.

Так, звертаючись у суд з заявою про збільшення позовних вимог, на суму 993 грн. 28 коп., комунальне підприємство вказувало на те, що 23 листопада 2011 р. боржниками на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва на розрахунковий рахунок підприємства було перераховано 993 грн. 28 коп., й цю грошову суму було помилково враховано в оплату заборгованості спірного періоду.

На підтвердження своїх доводів позивачем до справи було долучено відповідний розрахунок заборгованості /а.с.158/.

Проте районний суд, враховуючи суму 993 грн. 28 коп. в рахунок сплати поточної заборгованості, керувався даними квитанцій про оплату за житлово-комунальні послуги, відповідно до яких оплата була проведена одним із боржників, а не даними долученого до заяви про збільшення позовних вимог розрахунку, та того, що позивачем не надано доказів відкриття виконавчого провадження на виконання рішення суду.

Між тим, в порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України районний суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і не сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, що вплинуло на результат розгляду справи.

Із долученої в суді апеляційної інстанції копії виписки по особовому рахунку комунального підприємства у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» убачається, що кожним із відповідачів 23 листопада 2011 р. саме на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2011 р. здійснено оплату заборгованості, на загальну суму 993 грн. 28 коп., /а.с.196/.

Отже, боржниками у добровільному порядку виконано рішення суду, що виключає необхідність його виконання у примусовому порядку.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що зазначену суму заборгованості було сплачено відповідачами на виконання рішення суду апеляційної інстанції про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за інший розрахунковий період - з 31 травня 2007 р. по лютий 2010 р., а тому зазначена сума, як помилково виключена судом із загального розрахунку заборгованості, підлягає стягненню з боржників.

Неможливо погодитися й із висновками районного суду про відсутність правових підстав нарахування відповідачам за період з липня 2013 р. по грудень 2013 р. плати за користування послуг холодного водопостачання, водовідведення та користування гарячою водою відповідно до даних загально будинкового приладу обліку води пропорційно кількості зареєстрованих осіб в квартирі.

Зі справи убачається, що у квартирі боржників встановлено прилади обліку води.

Відповідно до п.13, 14.3 договору про розрахунки за водопостачання по квартирним приладам обліку, укладеного між комунальним підприємством та ОСОБА_1 від 03 жовтня 2001 р., виконавець має право здійснювати контроль за додержанням послуг шляхом проведення технічного стану санітарно-технічного обладнання споживача та перевірки показань засобів обліку… Виконавець зобов'язаний припиняти розрахунки за показаннями квартирних приладів обліку при порушенні споживачем, зокрема, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно із п.30.2 яких споживач зобов'язаний забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення /а.с.78-79/.

Як свідчать долучена до матеріалів справи копія листа комунального підприємства від 22 жовтня 2013 р. за №240-к, 15 травня 2013 р. комунальним підприємством боржникам було надіслано припис-повідомлення з проханням надати доступ до квартирних засобів обліку 23 травня 2013 р. об 11 год. для зняття показників, а у разі неможливості - запропоновано узгодити це питання з інженером ЖЕД №222 КП «Господар Дарницького району м. Києва», а також було повідомлено, що у разі не надання доступу, нарахування холодної та гарячої води буде проводитися за нормативами споживання відповідно до п.14 договору, укладеного між сторонами /а.с.39-40, 75,76/.

Районний суд, визнаючи відсутніми правові підстави до нарахування боржникам до сплати за користування гарячим та холодним водопостачанням та водовідведенням відповідно до даних загально будинкового обліку води, визнав недоведеними твердження позивача про ненадання боржниками відповідальній особі підприємства доступу до їх квартири.

Проте суд першої інстанції не роз'яснив учасникам судового розгляду справи в цій частині вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України та наслідки їх не вчинення, що призвело до неповного з'ясування обставин справи та неправильного вирішення справи.

З долученого до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що припис, відправлений позивачем 15 травня 2013 р., боржниками було отримано 16 травня 2013 р. /а.с.204/.

Однак зазначена у приписі вимога боржниками залишена ними без реагування, доказів на її виконання до матеріалів справи не долучено.

З огляду на зазначене, комунальним підприємством обґрунтовано було здійснено нарахування по користуванню холодною, гарячої водою і водовідведенням на підставі загально будинкового приладу обліку води пропорційно кількості зареєстрованих осіб в квартирі, й сума заборгованості що утворилася - 2 412 грн. 28 коп. підлягає стягненню з відповідачів у дольовому порядку.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом збільшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з кожного із відповідачів на користь позивача з 582 грн. 79 коп. до 1 434 грн. 81 коп. /582,79 + (2 412, 28 ч 4 = 603, 07) + (993, 28 ч 4 = 248, 32)/

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Господар Дарницького району м. Києва» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року змінити, шляхом збільшення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, що підлягає стягненню на користь КП «Господар Дарницького району м. Києва» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із 582 грн. 79 коп. з кожного до 1 434 грн. 81 коп. з кожного.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді:

Справа № 755/6297/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1628/2015

Головуючий у суді першої інстанції: ЧехН.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.