Справа № 496/737/15-ц
Провадження № 2/496/632/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бобуйок А.Д.

при секретарі Камочкіній А.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, припинення права власності на земельну ділянку, визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, стягнення витрат на правову допомогу та стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який, просить:

-визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 березня 2012 року, видане державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстроване в реєстрі за № 2-412 по спадковій справі № 147/2012, видане за заявою ОСОБА_3 недійсним;

-припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області;

-визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, який помер 04 червня 2002 року, на земельну ділянку розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області;

-стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.;

-стягнути з ОСОБА_3 на його користь судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем майна його брата ОСОБА_4, який помер 04 червня 2002 року. 15 січня 2015 року він звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з метою отримання інформації щодо правових підстав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 березня 2012 року іншому спадкоємцю. 27 січня 2015 року він отримав відповідь, згідно якої йому стало відомо, що спадкова справа № 147/2012 після смерті його брата ОСОБА_4, заведена нотаріальною конторою на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_3, яка відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року була визнана особою, яка проживала разом з ОСОБА_4 з 1996 року по день його смерті однією сімєю та вели спільне господарство, у звязку із чим 27 березня 2012 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим № 2-412, на право на земельну частку (пай) у землі розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області. Вважає, що нотаріальна дія з видачі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, вчинена державним нотаріусом, є неправомірною, так як на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року, за яким не було передбачено четвертої черги спадкоємців, у звязку з чим факт проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 з 1996 року по день його смерті однією сімєю не надає їй прав спадкоємця четвертої черги за законом. Крім цього, 15 жовтня 2015 року апеляційний суд Одеської області частково задовольнив його апеляційну скаргу, скасувавши рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року, та залишивши позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду. Враховуючи зазначені обставини, він був позбавлений права на спадкування земельної частки (паю) розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області, а ОСОБА_3 взагалі не мала права на спадкування майна його брата ОСОБА_4, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала та просила справу розглянути без її участі.

Треті особи державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контор Одеської області, а також представник Держземагентства у Біляївському районі Одеської області в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись про день розгляду справи належним чином.

Представник третьої особи реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, але направив до суду клопотання, в якому не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та у звязку з великим обсягом роботи просив розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги заяву відповідачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 04 червня 2002 помер ОСОБА_4, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 296959 (а.с.19).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області, що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0280193, виданого головою Біляївської РДА 30.06.1998 року (а.с.57).

Особистого розпорядження (заповіту) на випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 не залишив.

Позивач ОСОБА_2 є рідним братом померлого ОСОБА_4, а тому, в силу ст. 530 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), є спадкоємцем за законом другої черги.

18 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, але державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендував звернутись до суду (а.с.78).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року, за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_2, йому був визначений додатковий строк, протягом двох місяців, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась 04 червня 2002 року після смерті ОСОБА_4 (а.с.20), яке 2 липня 2015 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3, скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

15 січня 2015 року позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою стосовно надання розяснення по спадковій справі № 147/2012 з метою отримання інформації щодо правових підстав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 березня 2012 року іншому спадкоємцю.

З відповіді на дане звернення позивача від 27 січня 2015 року вбачається, що спадкова справа № 147/2012 року після смерті його брата ОСОБА_4, померлого 04 червня 2002 року, заведена Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_3, яка згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року, справа № 2-о-137/2011, набраного законної сили 28.11.2012 року, була визнана особою, яка проживала разом з ОСОБА_4 з 1996 року по день його смерті однією сімєю та вели спільне господарство. Відповідно до наданих ОСОБА_3 всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, 27 березня 2012 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим № 2-412, на право на земельну частку (пай) у землі розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області, на імя спадкоємця четвертої черги ОСОБА_3 (а.с.29).

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, зазначене рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року скасовано, а позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Як розяснено в абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносин регулюються цим Кодексом.

Таким чином, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийняла ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України).

Таким чином, спадщина була відкрита 04 червня 2002 року, а на той час діяв ЦК УРСР 1963 року, за яким не було передбачено четвертої черги спадкоємців, тобто факт проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 з 1996 року по день його смерті однією сімєю не надавав відповідачці прав спадкоємців четвертої черги за законом.

При цьому, 27 березня 2012 року відповідачці ОСОБА_3 державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах без визначення між цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області, зареєстроване в реєстрі за № 2-412 (а.с.74а).

Відповідно до положень статті 1301 ЦК України (в ред. 2004 року) свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на те, що відповідачка ОСОБА_3 не мала права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області є недійсним.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, а статтею 549 вказаного Кодексу передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року , за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_2, встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті брата ОСОБА_4, померлого 04 червня 2002 року, а саме: житлового будинку, загальною площею 65,7 кв.м, який розташований в селі Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Івана Ротти, №6, а також визнано за ним право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, померлого 04 червня 2002 року. Дане рішення набрало законної сили.

Крім того, вказаним рішенням суду встановлено, що позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата ОСОБА_4, померлого 4 червня 2002 року.

Ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Крім того, згідно зі ст. 328 ЦК України (в ред. 2004 року), право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Зазначений перелік є вичерпним.

Такої підстави, як набуття права власності на підставі незаконної нотаріальної дії, вказаною нормою Закону не передбачено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_2 в частині припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області, задоволенню не підлягає.

Разом з цим, зібрані докази в сукупності, дають підстави суду, вважати позов ОСОБА_2 в частині визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач згідно закону є спадкоємцем належного його братові майна, а тому суд переконаний в тому, що є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За надання правової допомоги позивачем сплачено 5000 грн., що підтверджується квитанцією № 8-15 від 11.02.2015 року (а.с.46), а тому ця сума підлягає стягненню з відповідачки.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 6577,20 грн.

Керуючись ст. ст. 529, 530, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. ст. 328, 1220, 1301 ЦК України (в ред. 2004 року), ст. ст. 81, 140 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, припинення права власності на земельну ділянку, визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, стягнення витрат на правову допомогу та стягнення судових витрат задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 березня 2012 року, видане державним нотаріусом Біляївської районної нотаріальної контори Одеської області, зареєстроване в реєстрі за № 2-412 по спадковій справі № 147/2012, видане за заявою ОСОБА_3 недійсним.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, померлого 04 червня 2002 року, на земельну ділянку розміром розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у загальному розмірі 6577,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_5