Провадження № 2/127/1180/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука Г.М.,

секретаря Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою НОМЕР_1, що розташована у садівничому товаристві «Калина», площею 0,0859 га, шляхом відновлення меж земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання відповідачів знести за власний рахунок металеві стовпи із натягнутою між ними проволокою та звільнити проїзд загального користування до визначених меж.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона в порядку спадкування стала власником земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована у садівничому товаристві «Калина», площею 0,0859 га. Відповідачі є власниками сусідніх земельних ділянок. Після отримання спадщини, позивачці стало відомо, що відповідачі захопили частину належної їй земельної ділянки, встановили металеві стовпи із натягнутою між ними проволокою та використовують її на власний розсуд. Вирішити наявний спір добровільно у позасудовому порядку відповідачі відмовились, мотивуючи тим, що наявний фактичний порядок користування суміжними земельними ділянками було погоджено між ними ще раніше, тобто до оформлення позивачкою спадщини.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В ході судового розгляду, позивачка згідно усної заяви від 17.01.2015 року зменшила позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів знести за власний рахунок металеві стовпи із натягнутою між ними проволокою, мотивуючи тим, що після проведення судової земельно-технічної експертизи відповідачі самостійно зняли зазначені стовпи та проволоку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 у повному обсязі підтримала заявлені позовні вимоги, розмір яких було зменшено згідно заяви від 17.01.2015 року, мотивуючи в тому числі висновками судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі з наступних підстав. Відповідач стверджував, що саме за його ініціативи та його дозволу було створено прохід загального користування (стежку) між земельними ділянками ОСОБА_1 та його власною. Стежка була створена ще за життя батька позивачки - ОСОБА_4, після смерті якого ОСОБА_1 успадкувала спірну земельну ділянку. З попереднім власником суперечок з приводу використання стежки ні в кого не виникало. Крім того, ОСОБА_2 вважає, що позивачка незаконно приватизувала та оформила за собою право власності на земельну ділянку включно зі вказаною стежкою, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, мотивуючи тим, що вона не встановлювала ніяких огорож на межі із земельною ділянкою ОСОБА_1, а тому вона не порушувала прав позивачки. Додатково пояснила, що відображений у висновку план фактичного користування суміжними земельними ділянками був встановлений ще за життя батька позивачки, і тоді ніяких спорів з даного приводу не відбувалось. В той же час визнала ту обставину, що вона використовувала частину земельної ділянки, належної згідно державного акту на право власності ОСОБА_1 Крім того визнала, що проїзд загального користування до земельної ділянки позивачки зі сторони її земельної ділянки зменшено та зобов'язалась привести проїзд до попереднього стану згідно технічної земельної документації. Заперечувала щодо стягнення із неї судових витрат, в тому числі за оплату судової експертизи.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 19.08.2013 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В., спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 є його донька ОСОБА_1. Спадщина, на яку видане дане свідоцтво, складається із земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована у садівничому товаристві «Калина», площею 0,0859 га, кадастровий номер :02:021:0137, за адресою АДРЕСА_1, що передана для ведення садівництва.

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину, 19.08.2013 року ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що розташована у садівничому товаристві «Калина», площею 0,0859 га, кадастровий номер :02:021:0137, за адресою АДРЕСА_1 за реєстровим № 2164741, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 8158916 від 19.08.2013 року (а. с. 5-6).

Право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.08.2013 року № НВ-013 (а. с. 7).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 1/594 від 24.09.1997 року, ОСОБА_2 належить земельна ділянка НОМЕР_2, загальною площею 581 кв. м. на території садівничого товариства «Калина», за адресою АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_2 підтверджується також витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.12.2013 року (а. с. 34).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 333062, виданого 17.06.2010 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка НОМЕР_3, загальною площею 0,0650 га на території садівничого товариства «Калина» у м. Вінниці.

06.01.2015 року ТОВ «Експертно-юридична фірма Соломон» складено висновок № 638 судової земельно-технічної експертизи, яка проводилась із залученням спеціаліста інженера-геодезиста ДП «Поділлягеодезкартографія».

Згідно висновку даної експертизи, встановлено, що площа та конфігурація земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, 2-ий провулок Максимовича, б/н, ділянка НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Калина», по фактичному порядку користування не відповідає площі та конфігурації даної земельної ділянки, зазначеним в Державному акті на право власності на земельну ділянку. Відповідно даного висновку, зміни фактичної площі та конфігурації земельної ділянки НОМЕР_1, що находиться у власності ОСОБА_1, у тому числі, відбулась за рахунок збільшення земельної ділянки НОМЕР_3, що перебуває у власності ОСОБА_3 за рахунок земельної ділянки позивачки, а також внаслідок облаштування між земельними ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2, яка перебуває у власності ОСОБА_2, проходу загального користування. Невідповідність фактичного порядку користування земельною ділянкою графічно відображено у додатках до висновку.

Крім того, даним висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено, що фактична ширина проїзду до земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, на території садівничого товариства «Калина» НОМЕР_1, не відповідає ширині проїзду, визначеному державними актами на право приватної власності на землю, належну сторонам по даній справі. Зокрема, невідповідність фактичної ширини проїзду до земельної ділянки НОМЕР_1 відповідно до ширини проїзду, визначеної правовстановлюючими документами, відбулась за рахунок збільшення земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в сторону проїзду загального користування. Зазначена невідповідність відображена у додатках до висновку судової земельно-технічної експертизи.

В ході судового розгляду відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, надаючи пояснення по суті позову та відповідаючи на запитання суду, фактично підтвердили обставини, викладені у позовній заяві та висновку судової експертизи щодо порушення права позивачки вільно володіти та використовувати належну їй земельну ділянку за призначенням.

Зокрема, відповідачка ОСОБА_3, заперечуючи факт самовільного захоплення нею частини земельної ділянки ОСОБА_1 і посилаючись на раніше встановлений за домовленістю із попереднім власником порядок фактичного користування, визнала ту обставину, що вона використовувала у власних потребах відображену на графічних додатках до висновку судової експертизи частину земельної ділянки НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 Визнала відповідачка і факт збільшення її земельної ділянки за рахунок проїзду загального користування до земельної ділянки НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2 визнав в судовому засіданні, що прохід загального користування між земельними ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_2 був створений за його ініціативи, саме тому він наполягав на необхідності подальшого існування даної стежки.

Обидва відповідачі визнали також факт виникнення влітку 2014 року конфлікту між ними та сусідкою ОСОБА_1 з приводу користування суміжними земельними ділянками, наслідком якого і стала дана судова справа, оскільки вони відмовились в добровільному порядку виконати вимоги ОСОБА_1 щодо звільнення спірних частин її земельної ділянки.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 90 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок мають право в тому числі самостійно господарювати на землі.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені фактичні обставини справи та наявні докази, суд приходить до переконання про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність задоволення позову про усунення їй перешкод у користуванні земельною ділянкою НОМЕР_1, що розташована у садівничому товаристві «Калина», площею 0,0859 га, шляхом відновлення меж земельної ділянки зі сторони суміжних землевласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та відновлення проїзду загального користування до земельної ділянки НОМЕР_1.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України, стягуючи їх на користь позивачки по ? частині з кожного відповідача. Загальна сума судових витрат складає 2 670,15 грн. та складається з судового збору та оплати вартості проведення судової експертизи із залученням спеціаліста ДП «Поділлягеодезкартографія».

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 103, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 30, 57, 58, 60, 66, 88, 212, 214 - 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою НОМЕР_1, що розташована у садівничому товаристві «Калина», площею 0,0859 га, кадастровий номер :02:021:0137, за адресою АДРЕСА_1, шляхом відновлення меж її земельної ділянки зі сторони суміжних землевласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно державних актів про право власності на земельні ділянки № ВН 1/593, ЯЗ № 333062, № ВН 1/594 відповідно.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою НОМЕР_1, що розташована у садівничому товаристві «Калина», площею 0,0859 га, кадастровий номер :02:021:0137, за адресою АДРЕСА_1, шляхом звільнення за власний рахунок проїзду загального користування між сусідніми ділянками до земельної ділянки ОСОБА_1 до меж належних їм на праві приватної власності земельних ділянок.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок понесених позивачем судових витрат у розмірі 2 670,15 грн. грошові кошти пропорційно задоволеним позовним вимогам до кожного із співвідповідачів по 1 335,07 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів після його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: