Провадження № 22ц/784/3161/15 Суддя першої інстанції Казанлі Л.І.
Справа№483/818/15-ц
Категорія 31 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Самчининої Н.В.,

із секретарем Гавор В.Б..,

за участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який уточнила в подальшому, до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 21 березня 2011 року ОСОБА_3 з території фермерського господарства «Добробут» в с. Баловне Очаківського району Миколаївської області викрав десять металевих труб марки Ф-430, що належали їй на праві приватної власності.

У звязку з протиправними діями ОСОБА_3 їй було заподіяно матеріальну шкоду у сумі вартості викраденого майна у загальному розмірі 38 760 грн.

Постановою Очаківського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 року ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію». Вказаною постановою не було вирішено питання про відшкодування ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої злочином, однак їй розяснено право звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 38 760 грн.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 21 318 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з розміром майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 березня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до райвідділу міліції із заявою про викрадення з території фермерського господарства «Добробут» 7 металевих труб.

За даним фактом було порушено кримінальну справу, ОСОБА_2 визнана потерпілою цивільним позивачем, якій спричинені матеріальні збитки на суму 21318 грн. (а.с. 46).

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 20 травня 2009 року фермерське господарство «Добробут», головою якого була позивачка, придбало 60 м металевих труб Ф-430 у кількості 10 шт. за ціною 646 грн. за 1 м на загальну суму 38 7690 грн. (а.с. 42).

Згідно до постанови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2011 року за поданням слідчого Музичука О.В. було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» (а.с. 6).

Зазначеною вище постановою встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 21 березня 2011 року в період часу з 7 год. до 11 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись на не охоронюваній території фермерського господарства «Добробут», розташованого поблизу с. Баланове Очаківського району Миколаївської області, шляхом вільного доступу, таємно викрав сім металевих труб марки Ф-430, загальною довжиною 33 метри, вартістю 646 грн. за один метр, на загальну суму 21 318 грн., що належать голові фермерського господарства ОСОБА_2, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 21 318 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір збитків, завданих злочином складає 21 318 грн., що дорівнює вартості 7 металевих труб, які за обвинуваченням були викрадені відповідачем. Ці факти підтверджуюся довідками голови фермерського господарства «Добробут» про вартість викраденого майна, поясненнями та заявами потерпілої ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що відшкодуванню підлягає вартість 10 металевих труб на суму 38 760 грн. не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються дослідженими судом письмовими доказами щодо кількості викрадених труб.

У постанові суду зазначена вартість викраденого фактичного майна загальною сумою 21 318 грн.

Докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Матеріальна шкода, спричинена позивачці протиправними діями відповідача внаслідок скоєння крадіжки встановлена районним судом у розмірі 21 318 грн. і позивачкою не оспорювалася, а тому районний суд правильно задовольнив вимоги на зазначену суму .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України для зміни або скасування рішення суду, відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 310 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_4