У х в а л а

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким він надав відповідачу грошові кошти в сумі 21 825 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становило 172 500 грн 44 коп. про що відповідачем було написано розписку від 12 липня 2010 року, із зобов'язанням повернення суми позики до 01 грудня 2010 року.

У період часу з листопада 2010 року по 10 вересня 2013 року відповідачем частково було повернуто суму боргу, а саме 7 тис. доларів США.

Позивач неодноразово в усній та письмовій формі звертався до відповідача з вимогою щодо повернення суми боргу в повному розмірі, онак зобов'язання залишилися невиконаними.

ОСОБА_2 просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на його користь борг за вказаною розпискою, який станом на 18 квітня 2014 року становить 26157,68 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ 1 долар США дорівнює 11,227373 грн становить 293 681 грн 99 коп., з яких: основна сума боргу 18 936,36 доларів США, що за курсом НБУ становить 212 605 грн 60 коп.; сума процентів згідно зі ст. 1048 ЦК України та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України в загальному розмірі 1 788,75 доларів США, що за курсом НБУ становить 20 082 грн. 98 коп.; збитки (упущена вигода) 5 432,57 доларів США, що за курсом НБУ становить 60 993 грн 45 коп.; а також на відшкодування моральної шкоди 41 292 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 231 448 грн 80 коп., судові витрати в сумі 2 314 грн 49 коп., а всього - 233 763 грн 29 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилено; апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 231 448, 80 грн, судових витрат у сумі 2 314, 49 грн, всього на загальну суму 233 763, 29 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 основну суму боргу розмірі 14 784, 56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року еквівалентно 235 067 грн 12 коп., відсотки в розмірі 33 761 грн 38 коп., 3% річних у розмірі 1 716, 07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року еквівалентно 27 284 грн 65 коп., судовий збір у сумі 2 961 грн 13 коп.

У частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 основну суму боргу в розмірі 18 253, 55 доларів США, що за курсом НБУ 1$ дорівнює 15,8995 грн, що еквівалентно 290 223, 32 грн, відсотки за ст. 1048 ЦК України в розмірі 10 980, 79 грн, 3% річних за ст. 625 ЦК України в розмірі 29 496, 43 грн, а також всі судові витрати.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у черговості, яка визначена статтею 534 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. У першу чергу відшкодовується витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Судами встановлено, що о 12 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 21 825 доларів США та зобов'язався повернути дані кошти до грудня 2010 року.

ОСОБА_3 на виконання договору позики від 12 липня 2010 року було повернуто ОСОБА_2 7040,44 доларів США.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2014 року в частині, що залишено без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами досліджені всі обставини справи та надано їм відповідну оцінку.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2014 року в частині, що залишено без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун