Справа № 466/2971/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/5874/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. Категорія: 45
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 30 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 30 червня 2015 року позов ЛКП «Янів - 405» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ЛКП «Янів-405» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 3726 грн. 54 коп.. Стягнуто порівну з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ЛКП «Янів-405» 243,60 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду підлягає до скасування, оскільки таке ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду ґрунтуються на припущеннях і домислах позивача. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підставі яких суд мав би можливість законним чином задовольнити позов ЛКП «Янів - 405», а саме: надання послуг в повному об'ємі та належної якості та відсутність розрахунків за комунальні послуги відповідно до діючих на час спору Постанов КМУ № 560 від 2004, № 529 від 2009 та № 869 від 01.06.2011 року. Також, зазначає, що позивач не надав, а суд не встановив факту, що позивач має право надавати житлово - комунальні послуги, має належні ліцензії на надання вказаних послуг та є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 у м. Львові. Також, між сторонами не існує договору про надання житлово-комунальних послуг, послуг з теплопостачання, послуг з водопостачання та водовідведення, послуг із збирання і вивезення твердих відходів, а тому вважає, що у неї відсутні зобов'язання перед ЛКП «Янів - 405». Звертає увагу суду на строк позовної давності та просить постановити ухвалу, якою скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 30 червня 2015 року на направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції або постановити ухвалу, якою скасувати рішення та визнати позовні вимоги ЛКП «Янів-405» безпідставними.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст.197 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Закон України "Про житлово - комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають в сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово - комунальних послуг.

Разом з тим, ст.4 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" передбачає, що законодавство України у сфері житлово - комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно - правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово - комунальних послуг.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. проживають та зареєстровані у АДРЕСА_2 (а.с.5), яка знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Янів-405».

ЛКП «Янів-405 надає відповідачам житлово-комунальні послуги за місцем їх проживання, однак останні своєчасно не оплачують вказаних послуг. Згідно, розрахунку заборгованості за відповідачкою рахується заборгованість за послуги по теплопостачанню станом на 17.04.2015р. в розмірі 3726,54 грн..(а.с.2-4).

Відтак, колегія суддів вважає, що згідно із вищезазначеними нормами закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Таким чином, відсутність між ЛКП «Янів-405» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3. письмового договору про житлово-комунальні послуги, не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих послуг.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними із врахуванням наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки(ст.257 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується(ст.264 ЦК України).

Частиною 1 ст.265 ЦК України визначено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Однак, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності, так як він неодноразово звертався в суд із заявами про видачу судових наказів про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, які судом задовольнялись і скасовувались лише після подання боржниками відповідних заяв про їх скасування

Враховуючи наведене вище та те, що відповідачі свій обов'язок, передбачений ст. 901 ЦК України, ст. 68 ЖК України не виконують, а тому допустили заборгованість, яка становить 3726,54 грн..

В підтвердження своїх заперечень щодо ненадання та (або) надання послуг не в повному обсязі відповідачі не надали належних доказів, зокрема, оформленого у встановленому законом порядку акту-претензії, а тому доводи апелянта є безпідставними.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А. Шашкіна