справа № 619/4335/14-ц
провадження 2/619/143/15

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2015 р.. Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Калмикової Л.К.
при секретарі Кривошей А.Ю.,
адвокатів - Шкляра М.В., Пономарьова В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській обл., служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, розпорядження органу приватизації незаконним,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській обл., служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, розпорядження органу приватизації незаконним.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі заяви ОСОБА_2 , яка є його матір`ю, та розпорядження органу приватизації комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів 21.10.1993 року було видане свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва комісія по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів посвідчила, що вказана квартира належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 її матері, в цілому в рівних частинах.
Вважає свідоцтво про право власності на житло таким, що підлягає визнанню недійсним, а розпорядження органу приватизації незаконним.
Відповідно до ст. 8 Закону України № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» він, позивач, мав право на отримання частини квартири у власність.
Згідно довідки КП «Дергачикомунсервіс» від 19.03.2014р. його. позивача, зареєстровано у вказаній квартирі з 27 листопада 1989 року по теперішній час.
В порушення ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідач до органу приватизації надала недостовірну інформацію, а саме: в заяві на ім`я керівника органу приватизації вона просила оформити передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , де вона просила визнати право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , він же, її син, вказаний у заяві не був. Згоди на передачу займаної квартири в спільну сумісну власність у нього не запитували.
У довідці про склад сім`ї наймача ізольованої квартири відповідач ОСОБА_2 зазначила, що в квартирі за адресою АДРЕСА_2 мешкають і мають право на житло на момент введення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - вона - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
На момент приватизації він був зареєстрований у вказаній квартирі, тому приватизація житлового приміщення повинна була здійснюватися з урахуванням його реєстрації у вказаній квартирі.
Про приватизацію квартири та того факту, що він не був включений приватизаційною комісією до складу власників він дізнався лише 28.10.2013 року, коли його мати звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області із позовом про виселення його, його дружини та малолітніх дітей зі спірної квартири, а тому вважає, що строк позовної давності треба рахувати з дати, коли він дізнався про порушення його права.
На теперішній час відповідно до довідки КП технічної інвентаризації «Інвенрос» квартира за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності в цілому за ОСОБА_2 згідно дубліката свідоцтва про право власності, виданого 21.10.1993 р. комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого реєстраційною службою 03.09.2013 року та Свідоцтва про право на спадщину № 558, виданого 22.08.2013 року та зареєстрованого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Кантемир І.О.
Просить визнати свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , видане 21.10.1993р. комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів недійсним, а розпорядження органу приватизації незаконним.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. надав пояснення аналогічні тим, які містяться у позовній заяві.
Пояснив, що в даній квартирі зареєстрований з 1989 р. по теперішній час, але тимчасово був відсутній у зв`язку зі службою в рядах Збройних Сил України, а також тимчасово проживав у Німеччині.
Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила, що їй на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є її рідним сином, який 19 листопада 1989 року був призваний на службу до Збройних Сил України.
При отриманні даної квартири в ордер були вписані вона, її нині покійна мати та ОСОБА_1 , але останній у зв`язку з тривалою відсутністю при оформленні приватизації квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 учасником приватизації не став, після смерті її матері 27 квітня 2002 року вона успадкувала її частку і таким чином стала власником квартири в цілому.
У квітні 1991 року, як їй стало відомо від Дергачівського райвійськомату, її син ОСОБА_1 із Збройних Сил України дизертирував. Вперше після цього за місцем реєстрації в м.Дергачі він з`явився восени 2004 року, але мешкати в квартиру не поселився, оскаржувати акт приватизації не став.
19 січня 2013 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 і став її умовляти дати йому дозвіл та його сім`ї мешкати у квартирі до весни 2013 року, але своєї згоди йому на це вона не дала і він це зробив самовільно.
Будучи обуреною протиправними діями сина, вона з питанням про його виселення разом із сім`єю з позовом звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області , позов було задоволено, апеляційна інстанція рішення суду частково змінила в частині виселення самого ОСОБА_1 тобто останній був виселений.
ОСОБА_1 знав про приватизацію квартири.
ОСОБА_1 тривалий час не користувався житловою площею квартири, при цьому з достовірністю знаючи, що вона приватизована.
Представник третьої особи -Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській обл.. у судове засідання не з`явився, згідно заяви позов підтримує, просить справу розглядати без їх участі, що суд вважає за можливе.
Представник третьої особи- служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Гасс Т.В. позов підтримала, вважає, що позов є обґрунтованим, пояснила, що відповідач протиправно чинить перешкоди своєму сину та його сім`ї у проживанні у вказаній квартирі. служба неодноразово розглядала конфлікти у сім`ї. поскільки є неповнолітні діти. Просила закінчувати розгляд справи у її відсутність, що суд вважає за можливе.
Заслухавши сторони, представника третьої особи - служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Гасс Т.В., свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1993р., виданого комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів квартира, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах.
Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження органу приватизації в розпорядженні не зазначається, ким, коли, на підставі яких документів.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.08.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Кантемир І.О. , ОСОБА_2 є спадкоємцем майна, яке складається з ? частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки № 7780 від 04.11.2014 р., виданої КПТІ «Інвенрос» квартира АДРЕСА_1 , на даний час зареєстрована на праві приватної власності в цілому за ОСОБА_2 згідно Дубліката свідоцтва про право власності, виданого 21.10.1993 р. комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів, зареєстрованого реєстраційною службою 03.09.2013 р. та Свідоцтва про право на спадщину № 558, виданого 22.08.2013р., зареєстрованого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Кантемир І.О.
Зі справи про приватизацію даної квартири вбачається, що проведення приватизації відбулося на підставі документів: заяви ОСОБА_2 ; довідки про склад сім`ї, де вказані особи, які прописані у квартирі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; довідки про розрахунки площі квартири, що безоплатно приватизується; розпорядження органу приватизації; приватизаційних платіжних доручень №№ 409,410.
Процес приватизації був розпочатий їз заяви ОСОБА_2 , в якій вона не зазначила відомості про свого сина ОСОБА_1 . В жодному з документів також не зазначається ОСОБА_1 . Заява ОСОБА_2 не містить вказівку на дату її складання. Враховуючи, що приватизація була розпочата після вступу в законну силу Закону України № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду», а свідоцтво видане ОСОБА_2 21.10.1993 р., то беззаперечним є той факт, що документи оформлялись ОСОБА_2 в 1992-1993 р.р. В цей період ані ОСОБА_2 , ані інші особи з позовами до ОСОБА_1 про втрату права користування жилим приміщенням, виселення з жилого приміщення по вищевказаній адресі не звертались.
Між тим, згідно довідки № 178 від 19.03.2014 р., виданої КП «Дергачікомунсервіс» ОСОБА_1 , 1971 р.н., зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 з 27.11.1989 р. по теперішній час.
Даний факт вбачається також з копії паспорта НОМЕР_1 громадянина України ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що позивач тимчасово був відсутній за місцем прописки проходив службу у лавах Збройних Сил України з 11.11.1989 р. до 15.11.1991 р. Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , в.о. заступника Дергачівського воєнкома, даних за дизертирство, про що зазначає відповідачка, в райвійськкоматі немає.
Крім того, деякий час позивач тимчасово мешкав в Німеччині, у зв`язку з чим за місцем прописки не знаходився, але мав зареєстроване місце проживання за вказаною адресою.
Відповідно до ст. 8 Закону України № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду»:
1.Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
2.Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири ( будинку).
3. Передача квартир ( будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
В порушення ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідач до органу приватизації надала недостовірну інформацію, а саме: в заяві на ім`я керівника органу приватизації вона просила оформити передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 на своє ім`я та на ім »я матері ОСОБА_3 . Син ОСОБА_2 ОСОБА_1 зазначений у заяві не був.
У довідці про склад сім`ї наймача ізольованої квартири відповідач ОСОБА_2 зазначила, що в квартирі за адресою АДРЕСА_2 мешкають і мають право на житло на момент введення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
На момент приватизації позивач був зареєстрований у вказаній квартирі, тому приватизація житлового приміщення повинна була здійснюватися з урахуванням його реєстрації у вказаній квартирі.
Отже, свідоцтво про право власності на квартиру є недійсним, а розпорядження органу приватизації, яке не має до того ж будь-яких реквізитів, незаконним.
Суд вважає за можливе поновити позивачу строк для подачі позову, так як про порушення його прав він дізнався лише 28.10.2013р., після подачі позову ОСОБА_2 про його виселення., що не спростовано відповідачем.
Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.204,209,1257 ЦК України, ст.ст. 10,11,57-60,209,212,215 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати свідоцтво про право власності на житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , видане 21.10.1993 р. комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської Ради народних депутатів - недійсним, розпорядження органу приватизації у справі про приватизацію даної квартири незаконним.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення або отримання копії рішення, якщо особи, які приймали учать у справі, не були присутні при проголошені рішення.
Суддя Л. К. Калмикова