Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Житомирського обласного військового комісаріату про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Житомирського обласного військового комісаріату на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Житомирського обласного військового комісаріату про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 12 квітня 2012 року він подав заяву до Житомирського обласного військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги на підставі ч. 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМУ від 28 травня 2008 року №499. 27 квітня 2012 року аналогічна заява була направлена до Житомирського міського військового комісаріату. У зв'язку з відмовою відповідача від надання висновку Міністерству оборони України щодо можливості виплатити одноразову грошову допомогу, позивач був змушений звернутися до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій неправомірними. Вказаний позов був задоволений постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2013 року.

Внаслідок протиправної поведінки відповідача, позивач був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права та витрачати час на юридичні консультації, підготовку скарг та судових позовів. Протиправні дії відповідача спричинили порушення звичного життєвого укладу позивача, що негативно позначилося на психічному стані останнього. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у розмірі 8000 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Житомирського обласного військового комісаріату на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Житомирський обласний військовий комісаріат просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, належним чином дослідивши фактичні обставини справи, та враховуючи, що постановою Житомирського адміністративного суду від 31 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2012 року та Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2013 року, було встановлено, що відповідачем фактично умисно ігнорувалося право позивача на розгляд питання щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду 1 групи, обґрунтовано виходив з наявності підстав, передбачених ст. 1167 ЦК України для відшкодування позивачу моральної шкоди, розмір якої суд правильно визначив, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь моральних страждань і переживань позивача, завданих внаслідок неправомірних дій відповідача.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Житомирського обласного військового комісаріату відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Ступак