Справа № 666/3856/14-ц
Провадження № 2/666/9/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року, Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючої судді Рядчої Т.І.

при секретарі Гуменюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 грн., мотивуючи тим, що поніс душевні страждання в наслідок того, що він та його родина позбавлені можливості користуватись 1/2 частини квартири, що є власністю позивача, та змушені наймати інше житло для проживання.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.1980 року. 14.05.2013 року шлюб між сторонами було розірвано заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона .

За договором купівлі-продажу від 18.08.1999 року, відповідачем була придбана квартира №4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

В березні 2013 року відповідач без згоди позивача змінила в квартирі замки, чим створила перешкоди для проживання самого позивача, його на той час вагітної співмешканки ОСОБА_3 (на даний час дружини позивача - ОСОБА_3) та її малолітнього сина ОСОБА_5. Крім того, ОСОБА_2 вивезла з квартири частину речей.

В листопаді 2013 року відповідач звернулась до Дніпровського районного суду м. Херсона з позовом про визнання позивача таким, що втратив право користування квартирою, та 20.03.2014 року було постановлено заочне рішення про задоволення вимог ОСОБА_2

На той час між сторонами існували інші судові спори, однак, відповідач приховала від позивача про наявність судового провадження про визнання позивача таким, що втратив право користування квартирою.

В подальшому заочне рішення було скасовано та 06.08.2014 року постановлено інше рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона, відповідно до якого у задоволенні позову про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою №4 за адресою: АДРЕСА_1 було відмовлено.

З 07.04.2014 року квартира є вже не спільною сумісною, а спільною частковою власністю сторін, розмір частки кожного з них становить 1/2 .

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 25000 грн. моральної шкоди.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Сторони по справі підтвердили, що перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.1980 року. 14.05.2013 року шлюб між сторонами було розірвано заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона .

За договором купівлі-продажу від 18.08.1999 року, відповідачем була придбана квартира №4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.03.2014 року за позовом ОСОБА_2 позивача було визнано таким, що втратив право користування квартирою.

В подальшому заочне рішення було скасовано та 06.08.2014 року постановлено інше рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона, відповідно до якого у задоволенні позову про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою №4 за адресою: АДРЕСА_1, було відмовлено.

Відповідно до рішення апеляційного суду Херсонської області від 07.04.2014 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано право власності по 1/2 частки квартири №4 за адресою: АДРЕСА_1 в м.Херсоні.

На даний час в спірній квартирі проживають ОСОБА_1 разом з дружиною та дітьми.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що 26.10.2013 року за проханням позивача надав останньому «болгарку» для зрізання замку на дверях квартири №4 за адресою: АДРЕСА_1, оскільки колишня дружина не відчиняла двері. ОСОБА_1 зрізав один замок, а інший - відчинила з внутрішньої сторони відповідач, після чого позивач встановив новий замок. Однак, наступного дня, коли вони вдруге завітали до цієї ж квартири, був встановлений інший замок, який вони теж зрізали. Вони викликали працівників міліції, оскільки в квартирі не вистачало телевізора, пилососа тощо. Після чого ОСОБА_1 висловив, що бажає заселити в квартиру орендарів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сестрою дружини позивача та на початку літа 2014 року вона разом зі своїм чоловіком та ОСОБА_1 відкривали двері до квартири №4 за адресою: АДРЕСА_1 Квартира була занедбана квартирантами, майже порожньою. Свідок була в цій квартирі вперше.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що восени 2013 року укладав договір на безоплатну оренду 1/2 спірної квартири , а сам в цей час разом з родиною орендував іншу квартиру.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач не мав реальної можливості користуватися квартирою 26 та 27 жовтня 2013 року, оскільки не надав доводів того, що не мав можливості користуватися нею до цього часу .

У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Оскільки позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що він зазнав від порушення його права на користування майном страждань (душевних, психічних, фізичних тощо) або інших немайнових втрат, позов не підлягає задоволенню. Крім цього, позивач не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст..10,11, 60,88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 23,317,386 ЦК України, , суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дніпровського районного суду м. Херсона.

Суддя Т.І.Рядча