№2 /639/601/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка" про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка (далі -ДП ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка) про стягнення на його користь заборгованості із заробітної плати у розмірі 11 538 грн. 94 коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що він працював на підприємстві відповідача з 1992 року. Наказом по підприємству «ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко» № 1413к від 15.12.1992 року його було прийнято на посаду слюсаря механо-збірних робіт по 3 розряду ЄТКС вип. 02-1987 р. Наказом №141к від 29.09.2014 року він звільнився зі станом здоров'я (ст.40 п.2 КЗпПУ).

Всупереч ст.115 КЗпПУ відповідач не виплачував йому заробітну плату в повному обсязі та своєчасно, у зв'язку з чим склалася заборгованість із заробітної плати. Так, відповідно до довідки відповідача від 13.10.2014 року №014-1382 станом на 13.10.2014 року заборгованість відповідача зі сплати заробітної плати складає 11 538,94 грн., а саме: за квітень 2014 року - 1 196,00 грн.; за травень 2014 року - 1 419,00 грн.; за червень 2014 року - 1 354,00 грн.; за липень 2014 року - 1 524,00 грн.; за серпень 2014 року - 688,00 грн.; за вересень 2014 року 5 357,94 грн.

Відповідач вважає, що невиплата йому заробітної плати є грубим порушенням його права власності, адже гроші за його працю є його власністю відповідно до прот. №1 Європейської Конвенції з прав Людини, та як грубе зазіхання на його життя, порушуючи ст.ст. 21, 115 КЗпПУ. Заробітна плата - це єдина стаття його доходу. Відповідач не виплачуючи йому зароблені ним гроші, залишив його без засобів до існування. Він не має можливості забезпечити собі достатній рівень життя, що включає в себе достатнє харчування, одяг, лікування, тощо. Також відповідач не виплачуючи йому заробітну плату порушив його право на володіння та розпорядження його власністю. Тому він вимушений був звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач на з'явився, надав суду заяву згідно якої підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справу був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ./а.с.11/

Суд, дослідивши надані та долучені до справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом, згідно копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 15 грудня 1992 року працював в ДП ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка на посаді слюсаря механо-збірних робіт по 3 розряду ЄТКС вип. 02-1987 р відповідно до наказу № 1413к (а.с.5-7).

Наказом №141к від 29.09.2014 року ОСОБА_1 звільнився з підприємства відповідача зі станом здоров'я (ст.40 п.2 КЗпПУ).

Починаючи з квітня-місяця 2014 року роботодавець перестав виплачувати позивачу заробітну плату, у зв'язку з чим за період часу квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2014 року заборгував останньому 11 538 гривень 94 копійки.

Зазначені обставини були повністю підтверджені відповідною довідкою бухгалтерії відповідача по справі від 13 жовтня 2014 року (а.с.8).

Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Зважаючи ж на ту обставину, що відповідач по даній справі фактично не виплачував ОСОБА_1 заробітну плату на протязі зазначених місяців, що знайшло своє беззаперечне підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по зарплатні за цей час такими, що ґрунтуються за Законі, а тому підлягаючими безумовному задоволенню.

Згідно ж ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача і судові витрати по даній справі у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст. 115 КЗпП України, ст.24 Закону України "Про оплату праці", суд -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 11 538,94 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот тридцять вісім гривень 94 копійки).

Стягнути з Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка" на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова