СОЛОМ`янський районний суд міста києва
у х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: судді Кицюк В.С.

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

заявника ОСОБА_1,

заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м.Києві Москаленко Ольги Павлівни протиправними та скасування її постанови, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК України на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві (далі - ВДВС) Москаленко О.П. на неправомірне, на її думку, рішення ВДВС про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-675/13 від 06.11.2013, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні тим, що державним виконавцем було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не було направлено боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, крім того державний виконавець не пересвідчився чи була отримана заявником дана постанова, у зв`язку із чим вважає її незаконною та просить скасувати.

Заявник в судовому засіданні підтримала скаргу з підстав, викладених судом вище.

Представники заінтересованих осіб, кожний окремо, проти задоволення скарги заперечували, зазначали, що державний виконавець Москаленко О.П. під час винесення оскаржуваної постанови діяла в межах наданих повноважень, при цьому дотрималась відповідного порядку, встановленого законом.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється заявником, що звернувшись до суду в листопаді 2013 року із вищезазначеною скаргою в прядку ст.383 ЦПК України, ОСОБА_1 неодноразово доповнювала свої вимоги, оскаржуючи відмінні від первинних вимог рішення чи бездіяльність державного виконавця в межах одного виконавчого провадження, іноді навіть посилаючись на норми КАС України і звертаючись до суду із «позовними заявами» (а.с.8-15, 29-31, Т.1, 133-140 Т.2)

В свою чергу, Апеляційний суд м. Києва ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 04.12.2014 року скасовуючи рішення районного суду, прийняте за результатами розгляду вищезазначеної скарги ОСОБА_1, та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.123-127 Т.2), акцентував увагу на тому, що постановляючи ухвалу за уточненою скаргою ОСОБА_1, поданою 18.03.2014 року, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ЦПК України, не передбачає можливості уточнення та доповнення вимог скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, враховуючи особливості розгляду, встановлені розділом VII, а також на те, що вказана уточнена скарга була подана ОСОБА_1 з посиланням на норми КАС України, що, в свою чергу, зобов`язує районний суд керуватися цими положеннями закону і в даний час розглядати скаргу ОСОБА_1 в редакції від 28.11.2013 року в тому обсязі який викладений судом вище (а.с.1-3 Т.1).

Також в даному аспекті заслуговують на увагу імперативні положення ст.385 ЦПК України щодо строків для звернення в суд із зазначеними скаргами. Вбачається, що за умови приєднання до вимог про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця по ненаправленню боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження і вимоги її на цій підставі скасувати нових вимог як то допущення ВДВС застосування фізичної сили та спецзасобів з метою проникнення до квартири, позбавлення заявника права на отримання інформації про осіб, яким було дано вказівку проникнути до квартири АДРЕСА_1, позбавленні права на присутність адвоката, невизначенні вартості майна, яке вивезено із зазначеної квартири за ринковими цінами, що діяли на день визначення вартості майна, зобов`язання державного виконавця письмово вибачитися, нівелює положення ч.1 ст.385 ЦПК України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Виконавчі листи, що видаються судами підлягають виконанню державною виконавчою службою (ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, державні виконавці зобов`язані здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує на необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 17.09.2013 року було скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.01.2013 року та постановлено нове, яким, серед іншого, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вирішено виселити ОСОБА_1 та всіх проживаючих з нею осіб із вищезазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення (а.с.154-159 Т.1)

06.11.2013 Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-675-13 про виселення ОСОБА_1 та всіх проживаючих з нею осіб з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та виконавчий лист №2-675-13 про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні зазначеною квартирою (а.с.94-95 Т.1, 95-96 Т.2)

13.11.2013 ОСОБА_5 звернулася до ВДВС із заявою про прийняття вищезазначених виконавчих листів до примусового виконання (а.с.92 Т.1, 93 Т.2)

15.11.2013 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Москаленко О.П. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначених листів та запропоновано боржнику добровільно до 30.11.2013 року виконати рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.09.2013 року (а.с.46, 71,72 Т.1)

Такі дії державного виконавця цілком відповідають вищенаведеним положенням статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець за заявою стягувача прийняв виконавчий лист, за яким не закінчився строк його пред'явлення до виконання, який відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений він до виконання до належного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець у передбачений цією статтею строк виніс відповідні постанови, зміст яких ґрунтується на положеннях закону, і вчасно на наступний день після винесення направив їх боржнику (а.с.47 Т.1)

Твердження заявника про те, що оскаржувана постанова підлягає обов`язковому скасуванню як незаконна, на тих підставах, що державний виконавець не пересвідчився перед тим як її виносити, чи отримала боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, суд вважає неспроможними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що узгоджується із положеннями ч.5 ст.25 даного закону.

Як вбачається з матеріалів справи на наступний робочий день після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець направив їх боржнику, що підтверджують реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції за 18.11.2013 року, де боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, направлено відповідні постанови за вих. №123654 та №123655 (15.11.2013 - день винесення постанови, а 18.11.2013 - день відправлення боржнику, оскільки 16 та 17 листопада 2013 року є вихідними днями) (а.с.47 Т.1)

Крім того, колегія суддів в своїй ухвалі від 04.12.2014 року звернула увагу суду першої інстанції на те, що в будь-якому випадку недотримання державним виконавцем вимог, визначених ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення не може слугувати підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, що само по собі також враховується районним судом під час прийняття рішення по справі (а.с.127 Т.2)

Сама несвоєчасність отримання інформації про відкриття виконавчого провадження в даному випадку не може порушувати права ОСОБА_1, оскільки як встановлено в судовому засіданні остання скористалася своїм правом оскаржити рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.09.2013 року про, зокрема, виселення ОСОБА_1 та всіх проживаючих з нею осіб з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ і згідно постанови головного державного виконавця Москаленко О.П. від 12.12.2013 року вважається виконаним (а.с.80 Т.2)

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що оскаржуване рішення було прийнято в межах повноважень державного виконавця, права і свободи заявника не було порушено, оскільки в силу ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в своєму листі від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд, зокрема, визнає оскаржуване рішення незаконним та зобов`язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення, а не скасовує сам ті чи інші рішення ВДВС, як формулює свої вимоги заявник.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 17, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Москаленко Ольги Павлівни протиправними та скасування її постанови - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Солом`янський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення ухвали суду, мають право її оскаржити протягом п`яти днів із дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк