Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1687/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого Голованя А.М.

Суддів Карпенка О.Л., Єгорової С.М.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2015 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про змен-шення розміру аліментів на утримання дитини з присудженої йому ? частки отримуваного ним доходу до 200 грн., посилаючись на зміну свого матеріального та сімейного стану.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом обґрунтовуючи його тим, що згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2011 року із ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 червня 2011 року.

Однак станом на 1 січня 2015 року відповідач заборгував їй аліменти на утримання неповнолітньої дочки в сумі 11 215,29 грн.

У зв'язку з цим, просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з листопада 2011 року по 10 січня 2015 року у розмірі 94 498,77 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2015 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягнуто з ОСОБА_3 за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2011 року з ? частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 1500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову, як ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про стягнення пені у повному розмірі.

ОСОБА_3 в поданій апеляційній скарзі також просить скасувати рішення в частині вирішення зустрічного позову, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у стягненні пені.

В частині вирішення первісного позову рішення суду сторонами не оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 які підтримали доводи поданих ними скарг, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на запитання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Вирішуючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11 449,45 грн., тому за весь період прострочення з жовтня 2011 по грудень 2014 року сума неустойки складає 60 562,79 грн., але відповідно ч.2 ст. 196 СК України її розмір підлягає зменшенню до 1 500 грн.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2011 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 червня 2011 року. (а.с. 4)

Згідно позовної заяви ОСОБА_2 просить стягнути із ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 10 листопада 2011 року по 10 січня 2015 року.(а.с. 30-32)

В матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, починаючи з жовтня 2011 року по грудень 2014 року, згідно яких ОСОБА_3 не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгувавши 11 449,45 грн.(а.с.83,84).

Проте 19 серпня 2015 року до суду апеляційної інстанції надійшов уточнений розрахунок, складений державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_7 за період з червня 2011 року по березень 2014 року про наявність у ОСОБА_3 заборгованості по аліментах у розмірі 8 740,75 грн.(а.с. 156-158)

З цього розрахунку видно, що боргу по аліментах за жовтень та листопад 2011 року у ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 немає.

В матеріалах справи є розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментах, складений державним виконавцем ВДВС Петрівського РУЮ ОСОБА_8 за період з березня 2014 року по грудень 2014 року, згідно якого вона складає 607,04 грн. (а.с. 84)

Слід зазначити, що в цьому розрахунку заборгованість по сплаті аліментів за березень, листопад і грудень 2014 року відсутня, оскільки боржник погасив її.

Отже, враховуючи наведене, розмір заборгованості ОСОБА_3 по аліментах в заявлений період з 10 листопада 2011 року по 10 січня 2015 року складає 8 636,72 грн.

Відомості про прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2015 року по 10 січня 2015 року в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, є всі підстави вважати, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення починаючи з 01 грудня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, за виключенням березня 2014 року.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6 - 94цс15, і яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року судам роз'яснено, що У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Проте суд першої інстанції, вказавши, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 60 562,79 грн., не навів в мотивувальній частині рішення розрахунків з яких він виходив визначаючи зазначену суму.

У звязку з цим суд апеляційної інстанції, виходячи з розміру заборгованості по аліментам за період з 01 грудня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, провів розрахунок неустойки (пені):

За 2011 рік

Місяць розмір заборгованості кількість прострочених днів 1 % пені

Жовтень - - -

Листопад - - -

Грудень 139,61 31 43,28

За 2012 рік

Місяць розмір заборгованості кількість прострочених днів 1 % пені

Січень 278,06 31 86,20

Лютий 287,81 29 83,46

Березень 315,09 31 97,67

Квітень 321,96 30 96,58

Травень 355,63 31 110,24

Червень 328,12 30 98,43

Липень 334,82 31 103,79

Серпень 313,45 31 97,17

Вересень 326,64 30 97,99

Жовтень 324,85 31 100,70

Листопад 323,05 30 96,91

Грудень 364,61 31 113,03

Всього за 2012 рік 1182,17 грн.

За 2013 рік

Місяць розмір заборгованості кількість прострочених днів 1 % пені

Січень 287,17 31 89,02

Лютий 289,87 28 81,16

Березень 374,98 31 116,24

Квітень 339,52 30 101,85

Травень 354,61 31 109,93

Червень 385,17 30 115,55

Липень 402,34 31 124,72

Серпень 356,76 31 110,59

Вересень 338,36 30 101,50

Жовтень 369,75 31 114,62

Листопад 369,75 30 110,92

Грудень 369,75 31 114,62

Всього за 2013 рік 1290,72 грн

За 2014 рік

Місяць розмір заборгованості кількість прострочених днів 1 % пені

Січень 356,75 31 110,59

Лютий 356,75 28 99,89

Березень - - -

Квітень 283 30 114,90

Травень 285,51 31 88,50

Червень 8,90 30 2,67

Липень 3,93 31 1,22

Серпень 8,90 31 2,76

Вересень 8,90 30 2,67

Жовтень 8,90 31 2,76

Листопад - - -

Грудень - - -

Всього за 2014 рік 425,96 грн.

Таким чином, розмір неустойки (пені) за вказаний період, виходячи із розрахунку (43, 28 + 1182,17 + 1290,72 + 425,96 = 2942,13) складає 2 942,13 грн.

Відповідно із відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини Ірини в розмірі 2 942,13 грн.

За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов'язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного.

Положеннями ч.2 ст. 196 СК України передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Колегія суддів з врахуванням розміру отримуваної заробітної плати боржника, тривалості невиконання ним обовязку по сплаті аліментів, доводів та заперечень сторін, не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки.

За наведених обставин, суд частково враховує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 і вважає, що рішення суду підлягає зміні з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення аліментів, шляхом її збільшення з 1 500 грн. до 2 942,13 грн.

В частині вирішення питання про розподіл судових витрат рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, які зводяться до того, що суд першої інстанції задовольнив позов за відсутності вини платника аліментів в утворенні заборгованості по аліментах не ґрунтуються на доказах та законі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що після набрання рішенням суду від 06.10.2011 року про стягнення аліментів законної сили, коли ОСОБА_3 стало відомо про наявність у нього обов'язку по сплаті аліментів, він зобов'язаний був вжити дії щодо сплати аліментів у розмірі визначеному судовим рішенням.

При цьому, відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дітей виникає у батьків на підставі факту народження дитини, а не постановлення відповідного судового рішення, яке є лише засобом захисту порушених прав дітей щодо невиконання обов'язку по їх утриманню.

Таким чином, посилання позивача на те, що йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення про стягнення аліментів не є поважною причиною несплати ним аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення аліментів змінити, збільшивши її розмір до 2 942,13 грн.

В частині вирішення питання стягнення судового збору рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді