Справа № 752/6089/14-ц
Провадження №: 2/752/1136/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Короткої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Аеробуд», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

30.04.2014 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Аеробуд», третя особа ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог, представником позивача зазначено, що 23.09.2013 року по вул. Трутенка, буд. № 4 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода у зв»язку з тим, що водій автомобіля «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7 ОСОБА_3 не впорався з керуванням та допустив зіткнення з припаркованими автомобілями «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_8, який належить на праві власності ОСОБА_2, а також з автомобілями - «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_3, «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_4, «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_5, належними на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Зазначена обставина підтверджується копією витягу з кримінального провадження №0000958, відносно водія ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Будучи допитаним в якості свідка, водій ОСОБА_3 вказував, що він з червня 2013 року обіймав посаду водія в ПрАТ «Аеробуд», за усною домовленістю з головою правління ПрАТ «Аеробуд» ОСОБА_8 за ним було закріплено автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7, що належав невістці останнього - ОСОБА_4 На виконання своїх обов»язків, о четвертій годині ранку 23.09.2013 року рухався до станції технічного обслуговування для миття автомобіля, оскільки о восьмій годині ранку йому необхідно було зустрічати голову правління в аеропорту Бориспіль. З вини ОСОБА_3 було пошкоджено належний на праві власності ОСОБА_2 автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_8 , чим завдано майнової шкоди у розмірі 166 356, 49 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СМУ00023841 від 28.09.2013 року, виданого ТОВ «Саміт Моторз Україна». Посилаючись на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за результатами якої було пошкоджено автомобіль позивача, водій ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із ПрАТ «Аеробуд» , а тому останнє має обов»язок відшкодувати завдану ОСОБА_2 майнову шкоду. Просив стягнути з ПрАТ «Аеробуд» на користь ОСОБА_2 166 356, 49 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої з вини його працівника ОСОБА_3 Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 03.10.2014 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також на підтвердження вини третьої особи ОСОБА_3 у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди послався на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року. Наполягав на тому, що досудовим слідством у кримінальному провадженні № 0000958, відносно водія ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 керував автомобілем «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7 у справах голови правління ПрАТ «Аеробуд» ОСОБА_8, який закріпив за ним цей же автомобіль, як за його водієм. Наполягав на тому, що завдану ОСОБА_2 майнову шкоду, у зв»язку з пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_8 у розмірі 166 356, 49 грн. має відшкодувати ПрАТ «Аеробуд».

Представник ПрАТ «Аеробуд, у судовому засіданні, позовні вимоги щодо відшкодування ОСОБА_2 майнової шкоди не визнав з тих підстав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 не виконував обов»язки водія ПрАТ «Аеробуд». У зв»язку з виконанням ОСОБА_3 обов»язків водія ПрАТ «Аеробуд» за ним був закріплений автомобіль підприємства «Shkoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_9. Автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7, яким керував ОСОБА_3 не належить ПрАТ «Аеробуд», а є власністю ОСОБА_4, перебував у особистому користуванні ОСОБА_8 За усною домовленістю ОСОБА_8 та ОСОБА_3, як фізичних осіб автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7 був переданий у користування ОСОБА_3, а тому ПрАТ «Аеробуд» не може нести відповідальності за шкоду завдану ОСОБА_3 Також стверджував, що водій ОСОБА_3 23.09.2013 року на роботу не вийшов, завдання від ПрАТ «Аеробуд» на виїзд у період з 21.09. по 01.10.2013 року не отримував. Просив відмовити в задоволенні заявленого до ПрАТ «Аеробуд» позову.

У той же час, представник ПрАТ «Аеробуд» визнав, що у протоколах допиту в якості свідка водія ОСОБА_3, під час досудового слідства по кримінальному провадженню, що було порушено за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, міститься інформація про те, що за усною домовленістю ОСОБА_3 з головою правління ПрАТ «Аеробуд» за ОСОБА_3, був закріплений автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7, належний на праві власності його невістці. В його обов»язки входило возити на вказаному автомобілі голову правління ПрАТ «Аеробуд». Такі ж показання на досудовому слідстві давав голова правління ПрАТ «Аеробуд» ОСОБА_8

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилися, про дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, однак надіслані судові повістки-повідомлення повернуті до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення строку зберігання.

З огляду на викладене, врахувавши думку сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а правилами ст. 10 цього ж Кодексу визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а правилами зазначеної статті встановлено, що не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі та встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 23.09.2013 року порушив вимоги пунктів 1.5; 2.3 б); 2.9 а); 12.3; 12.4 ПДР України, тобто керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, перевищивши максимально допустиму в населених пунктах швидкість, проявив неуважність, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, при виникненні небезпеки для руху, чим для нього являвся припаркований в першій смузі навпроти будинку № 4 по вул. Трутенка в м. Києві автомобіль марки «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_5, якого він об»єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки, а продовжив рух далі та скоїв зіткнення з ним. Після цього вказані два автомобілі відкинуло вперед та вони зіткнулися з припаркованими автомобілями «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_8, «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_4, «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_3.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 4 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов»язана відшкодувати шкоду.

Як зазначено вище, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за результатами якої було пошкоджено належний на праві власності ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_8 сталася з вини водія ОСОБА_3, який на момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7 (а.с.88-91).

За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а правилами ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов»язків.

Звертаючись в суд з позовом до ПрАТ «Аеробуд» про відшкодування майнової шкоди представник позивача стверджує, що ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПрАТ «Аеробуд», а тому останнє має відповідати за шкоду завдану потерпілому ОСОБА_2 з вини його працівника ОСОБА_3.

Представник ПрАТ «Аеробуд» у судовому засіданні визнав, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах, обіймав посаду водія ділянки автотранспорту, за ним був закріплений автомобіль підприємства «Shkoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_9, а автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7, належить на праві власності ОСОБА_4, який перебував у особистому користуванні ОСОБА_10 та був переданий останнім у користування ОСОБА_3 за усною домовленістю між ними, як фізичними особами.

За даними вироку, Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року, яким ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обставини щодо перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах із ПрАТ «Аеробуд» та наявності підстав для використання на момент дорожньо-транспортної пригоди керованого ним транспортного засобу автомобіля «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7 судом не встановлено.

Зі змісту, викладених у зазначеному вище вироку, пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 видно, що 23.09.2013 року вночі разом з товаришем поверталися на автомобілі з нічного клубу. Він керував автомобілем «Toyota Land Cruser», який належав його керівнику. Рухалися по вул. Трутенка в м. Києві. Посвідчення водія при собі не було, оскільки його перед цим було позбавлено права керування.

Під час судового розгляду справи, судом достовірно встановлено, що власником автомобіля «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7 є ОСОБА_4 (а.с.45).

Надані суду представником позивача докази щодо наявності підстав для притягнення ПрАТ «Аеробуд» до цивільно-правової відповідальності з тих підстав, що шкоду позивачу завдано його працівником, а саме протоколи допиту ОСОБА_3 в якості свідка під час досудового слідства не є належними та допустимими доказами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 6 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою яка зобов»язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, а саме відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої було пошкоджено автомобіль позивача, саме у зв»язку з виконанням покладених на нього функціональних обов»язків водія ПрАТ «Аеробуд» використовував транспортний засіб - автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. НОМЕР_7, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «Аеробуд» на користь ОСОБА_2 166 356,49 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої з вини ОСОБА_3

Судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, оскільки заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження, заявлений позов залишений судом без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,1187,1172 ЦК України, ст.ст. 3,5,10,11,60, 79,84,86,88,212,213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позові вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Аеробуд», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.