АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/21/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Зайончковська І. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівБондаренка С. І. , Нерушак Л. В.
при секретаріВосколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 3 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ надвірних споруд та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ надвірних споруд та встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1992 року по 11 вересня 2006 року. За договором купівлі-продажу від 4 вересня 2003 року ОСОБА_6 є власником будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл спільного майна подружжя за кожною із сторін визнано право власності на 1/2 частину вказаного будинку та виділено в ньому в користування конкретні приміщення, а додатковим рішенням цього ж суду від 1 грудня 2008 року відмовлено позивачці у винесенні додаткового рішення в частині поділу надвірних споруд, так як такі позовні вимоги заявлені не були.

Просила суд провести поділ надвірних споруд біля будинку, оскільки з цього приводу не існує судового рішення, а сторони згоди не можуть дійти, а також встановити порядок користування земельною ділянкою. Крім того, серед надвірних споруд є самочинні будови, тому при поділі просила врахувати вартість їх будівельних матеріалів та стягнути на її користь витрати по справі за проведення експертизи та сплату судового збору.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 3 липня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 87/100 частин надвірних споруд будинковолодіння АДРЕСА_1, виділивши в її користування згідно варіанту № 3 висновку судово-технічної експертизи від 7 травня 2014 року погріб «Б», літню кухню «В-1», сарай «В-2», гараж «Г», криницю «Е», частину огорожі №1 довжиною 16,03 м загальною вартістю 25978,70 грн.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 13/100 частин надвірних споруд будинковолодіння АДРЕСА_1, виділивши в його користування згідно варіанту № 3 висновку судово-технічної експертизи від 7 травня 2014 року вигріб «Ж», погріб «К», частину огорожі №1 довжиною 20,27 м., хвіртку № 2-1, ворота № 2-2, огорожу № 3 загальною вартістю 3925,30 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію за більшу частку у праві власності на надвірні споруди та будівлі в сумі 11026,70 грн. Проведено поділ між сторонами будівельних матеріалів, що були використані на самочинне будівництво сараїв «М» та «З» - виділено позивачці будівельні матеріали, використані на будівництво сараю «З» вартістю 2948 грн., а ОСОБА_6 - будівельні матеріали використані на будівництво сараю «М» вартістю 16324 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію за більшу частку у вартості будівельних матеріалів, використаних для будівництва самочинних споруд, якими є сараї "М", "З" в сумі 6688 грн.

Встановлено порядок користування сторонами земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1, згідно варіанту № 3 висновку судово-технічної експертизи від 7 травня 2014 року, виділивши в користування ОСОБА_7 частину земельної ділянки площею 1094,6 кв.м. зафарбовану на схемі червоним кольором, а ОСОБА_6 виділено в користування частину земельної ділянки площею 1094,6 кв.м. зафарбовану на схемі синім кольором.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 107,30 грн. та оплату судово-технічної експертизи в сумі 4900 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд, розглядаючи справу, вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачка не заявляла позовні вимоги про визнання за нею права власності на будь-які будівлі чи споруди, розподіл споруд проведено із значним відхиленням від часток сторін у будинку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог у суді першої інстанції, колегія проходить до висновку, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого рішення суду підлягає зміні по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи: рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.10.2008 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл спільного майна подружжя за кожною із сторін визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та проведено реальний розподіл будинку, а додатковим рішенням цього ж суду від 1.12.2008 року відмовлено позивачці у поділі надвірних споруд, так як такі позовні вимоги нею заявлені не були. Оскільки добровільно розділити господарські споруди біля будинку та встановити порядок землекористування сторони не змогли, 21.06.2012 року ОСОБА_7 подала позов про встановлення порядку користування земельною ділянку навколо поділеного будинку, а 2.10.2012 року доповнила позовні вимоги і просила також розділити між ними господарські споруди, які відносяться до того ж будинку. Призначений в установленому законом порядку судовий експерт надав чотири можливі варіанти розподілу споруд та земельної ділянки, які узгоджуються із розподілом жилого будинку по рішенню суду від 15.10.2008 року за своїм розташуванням відносно виділених сторонам приміщень у будинку. Суд для реального розподілу споруд та користування земельною ділянкою обрав варіант № 3, не мотивувавши в рішенні чому із чотирьох варіантів обрано саме цей.

Колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив фактичні обставини справи, однак провівши розподіл споруд та встановлення користування земельною ділянкою по варіанту № 3 порушив майнові права ОСОБА_6, а резолютивна частина рішення викладена в такій формі, що робить неможливою реєстрацію прав власності у державного реєстратора, внаслідок чого рішення суду підлягає зміні виходячи із наступного.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.10.2008 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл спільного майна подружжя, за кожною із сторін визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, відповідно і частка подружжя у господарських спорудах є рівною - кожен із сторін мають право на половину споруд у грошовому еквіваленті. Відступ від ідеальних часток - по 1/2 кожному в даному випадку - у разі реально поділу майна допускається лише за умови неможливості виділити в натурі ідеальну частку з технічної точки зору - у випадку неможливості перебудови, перепланування споруд до такого стану, щоб реальний розподіл відповідала ідеальній частці кожного, або у випадку, коли відступ від ідеальних часток є незначним. Неможливість перепланування має бути підтверджена відповідним висновком спеціаліста.

Провівши розподіл споруд по варіанту № 3 з виділенням позивачці 87/100 а відповідачу 13/100 часток у господарських спорудах, суд взагалі не мотивував, чому при праві сторін на 50/100 часток, проведено такий значний відступ від ідеальних часток. Судом не мотивовано, чому ним відхилено три інші варіанти, по яким розподіл можливо провести у співвідношенні 46/100 та 54/100, 79/100 та 21/100, 55/100 та 45/100, кожен з яких значно ближче до ідеальних часток сторін.

Крім того, в резолютивній частині судового рішення визнано право власності на господарські споруди, але відсутня вказівка на встановлення судом часток сторін з урахуванням будинку у всьому будинковолодінні після розподілу господарських споруд, що робить неможливим подальшу реєстрацію права власності у державного реєстратора.

Колегія вважає, що неправильне застосування норм матеріального права призвело до порушення майнових прав ОСОБА_6 та робить неможливим подальшу реєстрацію речових прав обох сторін, в зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні в частині варіанту розподілу господарських споруд та порядку користування земельною ділянкою. В зв'язку із перерозподілом часток підлягає зміні і рішення в частині розрахунку сум компенсацій та судових витрат.

Для встановлення часток сторін, які мають бути вказані в судовому рішенні для подальшої реєстрації прав власності сторін у державного реєстратора, по запропонованим варіантам розподілу експерта від 7.05.2014 року, колегією призначалася експертиза, яка проведена 8.06.2015 року.

Дослідивши обидві експертизи, колегія вважає, що розподіл найбільш доцільно провести по варіанту № 1 висновку експерта від 7.05.2014 року, оскільки він є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін, згідно висновку від 8.06.2015 року складає 53/100 часток у позивачки і 47/100 часток у відповідача. Відступ від ідеальних долей у 3% є незначним і може бути компенсований грошима.

При варіанті № 1 відсутня земельна ділянка спільного користування, яка присутня при варіантах № 2 і № 4, відсутність земельної ділянки спільного користування також є перевагою при виборі варіанту розподілу.

Доводи апеляції про те, що суд встановив право власності лише на надвірні споруди та за відсутності такої позовної вимоги є підставою для зміни судового рішення по наступним мотивам.

Право власності на господарські споруди окремо від права власності на житловий будинок не підлягає державній реєстрації і таке судове рішення не тягне за собою юридичних наслідків незалежно від наявності позовних вимог.

Однак рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.10.2008 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл спільного майна подружжя за кожною із сторін визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1. Господарські споруди біля вказаного будинку є належністю головної речі - житлового будинку. Право власності на житло підлягає обов'язковій державній реєстрації, при чому в документі поданому власником на реєстрацію обов'язково вказується частка власника у нерухомому майні. Встановлене судом у 2008 році право власності сторін на частину головної речі - будинку, зобов'язує всі наступні рішення судів узгоджувати із рішенням 2008 року та встановлювати частку у праві власності сторін у будинку разом із господарськими спорудами. За відсутності вказівки про розмір частки у власності, державний реєстратор не зареєструє таке право у державному реєстрі речових прав. Суд першої інстанції за результатом розгляду даного позову мав встановити та визнати право власності не окремо на частку у господарських спорудах, а на частку у житловому будинку разом із господарськими спорудами, які виділені у власність сторонам. Ця помилка виправлена апеляційним судом шляхом проведення експертизи та вказівки у своєму рішенні на розмір часток кожної сторони.

Інші доводи апеляційної скарги не вказують на порушення судом норм матеріального чи процесуального права, не містять вимог апелянта щодо іншого змісту судового рішення і не впливають на результат розгляду справи.

Зокрема доводи щодо розподілу будівельних матеріалів використаних на самовільне будівництво, стосуються лише експертної оцінки їх вартості, в апеляційній скарзі відсутні доводи про те, як оцінка вартості матеріалів впливає на результат розгляду справи, відсутнє прохання про повторну оцінку чи інші варіанти їх оцінки та розподілу. Апеляційний суд не має права виходити за межі доводів апеляційної скарги та самостійно визначати які права порушені, обсяг порушених прав та способи їх відновлення.

Доводи про неправильні межі земельної ділянки спростовуються висновками експертів та поясненнями позивачки про те, що всі сусіди отримали державні акти на свої земельні ділянки і експерт визначав межі ділянки сторін в тому числі з урахуванням змісту державних актів всіх власників суміжних земельних ділянок.

Доводи про те, що автомобіль виділено відповідачу, а гараж позивачці і це, на думку апелянта є незаконним, не заслуговують на задоволення, оскільки в засідання апеляційного суду викликався експерт, з його участю та з участю представників відповідача були погоджені питання для експерта про надання інших варіантів розподілу споруд та користування земельною ділянкою з таким розрахунком, щоб відповідачу виділявся гараж. За результатом судового засідання 28.02.2015 року ухвалою колегії призначено експертизу в яку включено питання про можливість виділення відповідачу гаража, однак відповідач відмовився її оплатити і експертиза по даному питанню не була проведена. За вказаних обставин розподіл проведено виходячи із наявних у справі висновків експерта.

В зв'язку із зміною часток сторін підлягають перерозподілу розмір компенсацій і судових витрат.

Оскільки позивачці виділяється 53% у майні, вона зобов'язана сплатити відповідачу 7983,50 грн компенсації за перевищення її частки понад 50%.

Враховуючи, що рішенням суду стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 6688 грн компенсації за перевищення вартості в його будівельних матеріалах на самочинне будівництво, колегія вважає за необхідне провести взаємне зарахування стягнутих компенсацій і остаточно стягнути з позивачки на користь відповідача 7982,50-6688=1294,50 грн компенсації.

Додатково, крім стягнутих судом першої інстанції судових витрат, із відповідача слід стягнути витрати позивачки на проведення експертизи від 8.06.2015 року у сумі 2590 грн, всього до стягнення 7490 грн по оплаті експерта.

Апеляція задоволена частково, на суму 32472 грн (по висновку експерта від 8.06.2015 року, сторінки 12, 15), в зв'язку з чим апелянту слід компенсувати судовий збір при подачі апеляційної скарги за рахунок позивачки пропорційно до задоволення скарги - 0,5% від 32472 складає 162,36 грн. Провівши взаємне зарахування судового збору із стягнутим по рішенню суду 107,30 грн, остаточно слід стягнути із позивачки в користь відповідача 55,06 грн витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 3 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ надвірних споруд та встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково, рішення суду змінити, скасувавши рішення в частині варіанту розподілу господарських споруд, встановлення порядку користування земельною ділянкою, розміру стягнених компенсацій та розподілу судових витрат.

Винести в цій частині нове рішення, яким:

виділити ОСОБА_7 в натурі господарські споруди біля будинку АДРЕСА_1 по варіанту № 1 висновку експерта від 7.05.2014 року: сарай "В-"2", гараж "Г", криницю "Е", вигрібну яму "Ж", погріб "К", частину огорожі № 1 довжиною 24,45 м, всього на суму 71804,80 грн, що разом з виділеною за рішенням суду частиною житлового будинку складає 141671 грн, або 53/100 частини від усього будинковолодіння, та визнати за нею право власності на виділені 53/100 частин вказаного будинковолодіння.

Виділити ОСОБА_6 в натурі господарські споруди біля будинку АДРЕСА_1 по варіанту № 1 висновку експерта від 7.05.2014 року: погріб "Б", літня кухня "В-1", частину огорожі № 1 довжиною 11,85 м, хвіртку № 2-1, ворота № 2-2, огорожу № 3, всього на суму 54620 грн, що разом із виділеною за рішенням суду частиною житлового будинку складає 125704 грн, або 47/100 частин від усього будинкоовлодіння, та визнати за ним право власності на виділені 47/100 частини вказаного будинковолодіння.

Встановити порядок користування сторонами земельною ділянкою біля будинку АДРЕСА_1 по варіанту № 1 висновку експерта від 7.05.2014 року, виділивши в користування ОСОБА_7 земельну ділянку площею 1094,6 м2 вказану на плані експерта рожевим кольором, в користування ОСОБА_6 виділити земельну ділянку площею 1094,6 м2 вказану на плані експерта зеленим кольором.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 судові витрати позивачки на проведення експертиз в сумі 7490 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 55,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 компенсацію за перевищення суми виділеного їй майна в розмірі 1294,50 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду та рішення колегії набувають законної сили негайно після проголошення рішення колегії, та можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня проголошення рішення колегії.

Головуючий :

Судді :