Справа № 219/3088/15-ц
Провадження № 2/219/1638/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

при секретарі Матченову А.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Артемівську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - державний нотаріус Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Галина Петрівна, про визнання спадкового договору недійсним,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - державний нотаріус Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Галина Петрівна, про визнання спадкового договору недійсним, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 14.12.2011 року укладено спадковий договір на жилий будинок, посвідчений третьою особою. Зазначає, що за оспорюваним договором він після своєї смерті передає у власність відповідачеві належну йому на праві приватної власності ? частки жилого будинку з надвірними спорудами та прибудовами, який знаходиться в АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 907,0 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1. В свою чергу, на відповідача покладені договором обов'язки щодо його утримання та догляду. Стверджує, що з жовтня 2013 року відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє над ним фізичне та психічне насильство. Вважає, що у зв'язку з викладеним відповідач під впливом обману змусив його укласти спадковий договір з наміром отримати майно у власність, що, на його думку, свідчить про нікчемність договору. Просить суд визнати недійсним спадковий договір на жилий будинок, укладений 14.12.2011 року між ним та відповідачем, посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П., реєстровий номер 1-4314, та повернути сторони договору до попереднього стану.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши пояснення про те, що з 2013 року відповідач зловживає алкогольними напоями, не доглядає за позивачем та не допомагає йому, вчиняє щодо нього фізичне і психічне насильство. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що дійсно вживає алкогольні напої, проте, не будучи офіційно працевлаштованим, утримує батька та сім'ю. Просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки до 2013 року повністю виконував умови спадкового договору, а зараз забезпечує батька-позивача наскільки може.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про те, що спадковий договір посвідчено за наявності усіх необхідних правовстановлюючих документів (а.с.16). Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що за спадковим договором на жилий будинок, укладеним між ОСОБА_3, як відчужувачем, та ОСОБА_2, як набувачем, посвідченим державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П., реєстровий номер 1-4314 (а.с.9), ОСОБА_3 після своєї смерті передає у власність ОСОБА_2 належну йому на праві приватної власності ? частки жилого будинку з надвірними спорудами та прибудовами, який знаходиться у АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 907,0 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1. За цією адресою розташовані: один дерев'яний обкладений цеглою жилий будинок загальною площею 51,5 кв.м, в тому числі житловою площею 31,6 кв.м, позначений в плані під літерою А-, та надвірні споруди: сарай, позначений літерою Б, вбиральня, позначена літерою Д., сарай, позначений літерою Ж, огорожа та колонка питна.

Відповідно до ст.1302 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно зі ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Пунктом 7 спадкового договору від 14.12.2011 року за згодою сторін на набувача майна покладено такі обов'язки: забезпечення щоденним калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами, в разі смерті відчужувача поховати його на цвинтарі міста Артемівська.

У відповідності до п.п.8, 9 оспорюваного договору, право власності на вказану в договорі частину жилого будинку переходить до набувача в разі виконання ним умов договору та після смерті відчужувача. Договір укладено з призначенням ОСОБА_1 особою, яка здійснюватиме контроль за виконанням набувачем обов'язків, передбачених договором, до і після смерті відчужувача.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином, правочин, вчинений під впливом обману, є оспорюваним. Недійсність такого правочину не встановлена законом, а тому він може бути визнаний недійсним судом за позовом сторони, яка вчинила його під впливом обману.

У п.20 Постанови від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

З огляду на викладене, при вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення, зокрема, щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.

В судовому засіданні представник позивача, яка зобов'язана довести, що позивач діяв під впливом обману під час укладення спадкового договору, надала пояснення про те, що обман, вчинений відповідачем, полягав в умисному небажанні виконувати взяті на себе за договором обов'язки. Разом з тим, невиконання обов'язків відповідачем пов'язує з початком вживання ним алкогольних напоїв у жовтні 2013 року. Крім того, як на підставу недобросовісного ставлення відповідача до його обов'язків посилається на неодноразові звернення у органи внутрішніх справ. Проте, з листа начальника Артемівського МВ (по обслуговуванню м.Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області від 12 травня 2015 року №12345 (а.с.26) вбачається, що позивач не звертався в органи внутрішніх справ з приводу вчинення неправомірних дій відповідачем відносно нього.

Суд звертає увагу на те, що наслідком невиконання зобов'язання за договором може бути його розірвання у встановленому законом порядку, а недійсність правочину пов'язана з недотриманням вимог закону саме в момент його укладення. Так, згідно з ч.1 ст.1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки представником позивача не доведено факту обману та умислу та такий в діях відповідача на момент укладення оспорюваного спадкового договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 60, 169, 208, 209, 212, 214-218 ЦПК України, ст.ст.215, 230, 1302, 1305, 1308 ЦК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з наступними змінами, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - державний нотаріус Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Галина Петрівна, про визнання спадкового договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик