Ухвала

іменем україни

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ГулькаБ.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2010 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 1 листопада 2007 року з її колишнього чоловіка ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку та на її утримання у розмір 1/4 частини заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку. Зазначала, що кошти, які стягуються із відповідача, не дають можливості нормально утримувати дитину. У зв'язку із постійними хворобами син потребує великих матеріальних витрат. За таких обставин, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1 тис. грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання - 300 грн щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року заочне рішення міського суду змінено, виключено із резолютивної частини рішення суду наступне - «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить змінити вказані судові рішення, зменшивши розмір стягуваних аліментів на утримання дитини до 300 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду.

Судові рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України) (апеляційний суд виключив з резолютивної частини рішення районного суду посилання не те, що визначений судом розмір стягуваних аліментів не повинен бути менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку»), з урахуванням вимог ст. ст. 182, 192 СК України, правильно виходили із того, що розмір аліментів, які стягуються за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 1 листопада 2007 року не задовольняють потреб дитини, оскільки з віком її потреби збільшилися, крім того, дитина часто хворіє та потребує лікування, що потребує значних витрат.

При цьому суди врахували, що відповідачем не була доведена неспроможність сплати аліментів у розмірі, стягнутому судом першої інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2010 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

Д.Д. Луспеник