Справа № 459/3951/14 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/1287/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді - Тодорович О.В., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 1 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді в користь ОСОБА_3 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржило Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді. В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на момент звернення з позовом до суду Законом України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено, що Фонд здійснює відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що жодних медичних документів, які б підтверджували факт заподіяння моральної шкоди позивачем не подано, факт моральних страждань не доведений. Стверджує, що на дату встановлення вперше стійкої втрати професійної працездатності позивач вже перебував на пенсії за віком, тобто він вже являвся непрацездатним. Також посилається на те, що в позивача часткова втрата професійної працездатності, та останній може працевлаштуватися на роботи, які не протипоказані за висновком МСЕК. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді Тодорович О.В. на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення ОСОБА_3 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити у зв"язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлені наступні обставини.

З 1972 року по 1992 рік позивач працював на підприємствах ДП "Львіввугілля" електрослюсарем, гірничим майстром, підземним гірничим робітником в повним робочим днем під землею, що стверджується відповідними записами в трудовій книжці. (а.с.4-6)

1.03.1979 року під час роботи на шахті №7 "Великомостівська" з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок чого останній отримав травму, про що складений акт про нещасний випадок на виробництві №15 від 20.03.1995 року. (а.с.7-8)

Відповідно до довідки МСЕК від 21.04.2005 року вперше позивачу встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3-ої групи. (а.с.9)

У зв'язку з наявністю вищевказаного захворювання позивач неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що вбачається з наданих позивачем виписок з історії хвороби.

Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

На час виникнення спірних правовідносин - 21.04.2005 року діяли як ч. 3 ст.34 ЗУ від 23.09.1999 року "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", так і ст.9 ЗУ „Про охорону праці", згідно з якими відшкодування шкоди, заподіяної працівником внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до законодавства України.

Згідно п.п. "є" п. 1 ч. 1 ст.21 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" надання позивачу соціальних послуг і виплат, у тому числі відшкодування моральної шкоди проводиться при наявності факту її заподіяння потерпілому.

Відповідно до ч.4 ст.14 вказаного Закону до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою.

Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що шкоду здоров'ю позивача завдано в результаті його роботи в шкідливих умовах праці на шахті, останній втратив 40 % професійної працездатності 21.04.2005 року та визнаний інвалідом 3 групи, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим йому заподіяно моральну шкоду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки такий відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Твердження представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді про відсутність беззаперечних доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, колегією суддів не приймається до уваги та визнається голослівним у зв"язку з наступним.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року регламентовано, що громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж Рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

А відтак, безспірним є факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 1 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.