Номер провадження 2/754/410/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у шлюбі з відповідачем з 20.04.2002 року по 21.10.2013 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалося і в вони почали проживати окремо. У них виникають непорозуміння з приводу місця проживання дітей. Вважає, що діти повинні проживати з нею. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитини до досягнення ними повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він тривалий час після розлучення піклувався про дітей, вони фактично проживали разом з ним, бажає, щоб діти продовжували проживати саме з ним, а не з матір"ю, він готовий їх повністю забезпечувати та піклуватися про них. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , просила визначити місце проживання дітей з матір"ю, відповідно до Висновку Служби у справах дітей.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2002 року по 21.10.2013 року (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10).

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання дітей з нею, зважаючи на те, що вона зможе дати їм все необхідне для належного виховання і розвитку, має більше можливостей для створення належних умов для виховання дітей.

Як встановлено при розгляді справи, на даний час неповнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають з матір"ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с.12).

Позивачка ОСОБА_1 працює в ТОВ "БОРН", отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 1675, 00 грн., що підтверджується відповідними довідками (а.с.13, 26).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідкою форми № 3 (а.с.12). Разом з нею у квартирі зареєстровані її мати ОСОБА_8 , батько ОСОБА_9 , брати ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та двоє неповнолітніх дітей.

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , складений комісією Служби у справах дітей Деснянської РДА, встановлено, що квартира складається з 2-х кімнат, квартира чисто прибрана, укомплектована усіма необхідними меблями та технікою, одна з кімнат облаштована для дітей, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам; для виховання, розвитку та проживання дітей створено всі умови, є двоповерхове ліжко, письмовий стіл, комп"ютер, шафа.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 3685, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.27).

ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом з батьками. Разом з ним у квартирі зареєстровані його батьки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , брат ОСОБА_13 та сестра ОСОБА_2 .

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 , складеного комісією Служби у справах дітей Деснянського району м. Києва, квартира АДРЕСА_4 складається з 4-х кімнат, діти у квартирі не проживають, але для них створені всі умови для проживання, є окремі спальні ліжка, місця для навчання, сучасні меблі, комп"ютер, іграшки, санітарно-гігієнічні умови задовільні; для виховання, розвитку та проживання дітей створені всі умови для їх утримання та виховання.

Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 102/03/29-3066 від 07.04.2015 року (а.с.51-52) Служба вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_14 разом з матір"ю ОСОБА_1 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 6 від 02.04.2015 року).

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_15 перебувають у добрих та гарних стосунках з обома батьками, бажають з ними спілкуватися, поважають їх, можуть проживати і з батьком і з матір"ю, що не заперечували сторони та підтвердили допитані судом свідки.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 (мати позивачки) пояснила, що діти проживають разом з матір"ю, яка створила всі належні умови для їх проживання та виховання. Іноді батько після того, як брав дітей на вихідні дні, своєчасно не повертав їх, у зв"язку з чим і виник даний спір. Певний період діти жили частково у мами, частково у папи. Матеріальним забезпеченням дітей на даний час займається лише мати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка є подругою позивачки, пояснила, що мати дітей ОСОБА_1 постійно займається дітьми, приділяє їм багато уваги, повністю утримує дітей. Між сторонами існують складні стосунки, але при цьому обидва батьки дуже добре відносяться до дітей і піклуються про них.

Свідок ОСОБА_11 (батько відповідача), допитаний у судовому засіданні, зазначив, що діти проживали майже 3 роки з батьком після того, як сторони розійшлися, батько та дідусь з бабусею піклувалися про них, повністю займалися їх вихованням та утриманням. На даний час діти проживають з матір"ю, але батько постійно з ними спілкується, займається їх вихованням. Діти добре відносяться до обох батьків.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_4 , вона вважає, що місцем проживання повинно бути одне місце, оскільки якщо вони періодично будуть проживати то з батьком, то з мамою, їм буде важко. Просила залишити їх з мамою.

ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що вона дуже хоче жити з обома батьками, оскільки дуже любить їх і не може визначити, з ким з них вона бажає проживати.

Як встановлено, на даний час неповнолітня ОСОБА_4 , 2002 року народження, навчається у спеціалізованій школі № 251 м. Києва, позитивно характеризується за місцем навчання. Батько та мати цікавляться успіхами дочки у навчанні та стосунками дитини з однокласниками, підтримують постійний зв"язок з вчителями та приділяють належну увагу її вихованню, батьківські збори відвідують регулярно, що підтверджується характеристикою на ОСОБА_4 .

Малолітня ОСОБА_15 , 2008 року народження, навчається у спеціалізовані школі № 251 м. Києва з вересня 2014 року, позитивно характеризується за місцем навчання. Мама приділяє належну увагу вихованню дочки, цікавиться навчанням дитини та регулярно відвідує школу, що підтверджується характеристикою на ОСОБА_17 .

Як вбачається з письмових матеріалів справи, за місцем роботи у ТОВ "БОРН" позивачка ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою.

Відповідач ОСОБА_2 за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 13.05.2015 року.

Крім цього, відповідно до Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 30.07.2012 року № 813/Ж ОСОБА_18 зверталася за проведенням дослідження у зв"язку із нанесенням ОСОБА_2 їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно із ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

Якщо суд визнав, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь з них.

Відповідно до вимог Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, в якій міститься принцип 6, дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації.

Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Суд, дослідивши всі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що місцем проживання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_14 повинно бути визначено місце проживання матері ОСОБА_1 , враховуючи характеристики обох батьків, їх матеріальний стан, забезпеченість житлом, моральні якості, відношення до дітей.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на той факт, що позивачка не забезпечена належним житлом, а він може надати більш комфортні умови для проживання дітей, так як перевага у матеріально-побутовому становищі не є визначальною умовою для відмови у передачі дітей на виховання матері.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Таким чином, суд вважає некоректними та безпідставними посилання відповідача на те, що позивачка не має належних умов для проживання, оскільки батько повинен приймати безпосередню участь у вихованні та утриманні дітей, забезпеченні їх житлом та належними умовами для проживання, навчання тощо.

Крім того, малолітні дівчинки потребують перш за все жіночого догляду (регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд), а тому суд вважає, що на даному етапі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 буде краще проживати з мамою.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з нею є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На даний час діти ОСОБА_4 та ОСОБА_15 перебувають на утриманні матері, яка працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 1675, 00 грн.

Як встановлено судом, відповідач також офіційно працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 3685, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітні діти знаходяться на утриманні своєї матері, батько дітей працює, отримує заробітну плату, але у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дітей.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, місце проживання дітей повинно бути визначено з мамою, але без зазначення конкретної адреси, враховуючи те, що дана адреса може бути змінена, а також з відповідача на користь позивачки повинні бути стягнуті аліменти на утримання дітей.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 150, 157, 160, 161, 162, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2014 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: