Справа № 577/4499/15-ц
Провадження № 2/577/1481/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Сущенко І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», відділ Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 19 червня 2008 року в розмірі 635 024 грн 40 коп., з яких 427 691 грн 84 коп - заборгованість за тілом кредиту, 207 332 грн 56 коп заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказану квартиру. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договорі № 0, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 20 000 доларів США 00 центів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13,50 % на рік. Кредит був наданий строком з 19 червня 2008 року до 19 лютого 2029 року. Свої зобов»язання за кредитним договором від 19 червня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» виконало. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за кредитним договором від 19 червня 2008 року, між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 20 червня 2008 року був укладений договір іпотеки № 88484, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири. 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 19 червня 2008 року та договором іпотеки № 88484 від 20 червня 2008 року. У зв»язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов»язань за кредитним договором від 19 червня 2008 року, станом на 31 липня 2015 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 635 024 грн 40 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 427 691 грн 84 коп та заборгованість по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 207 332 грн 56 коп. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором прохає звернути стягнення на предмет іпотеки та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Дельта Банк» за довіреністю ОСОБА_1 (а.с. 115) позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов підтримала та пояснила, що дійсно 19 червня 2008 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений кредитним договір, за яким їй у кредит були надані кошти в розмірі 20 000 доларів США 00 центів. Крім того, 20 червня 2008 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки, за яким вона в рахунок забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором передала в іпотеки належну їй на праві власності квартир № 55 по вул. Будівельників, 32 в м. Конотопі Сумської області. У зв»язку із сімейними обставинами вона стала порушувати виконання умов кредитного договору та за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 15 квітня 2010 року з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2008 року, яка утворилася станом на 23 грудня 2009 року. В подальшому вона також не виконувала умови кредитного договору та рішення суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Їй відомо, що ПАТ «УкрСиббанк» передало право вимоги за кредитним договором від 19 червня 2008 року та за договором іпотеки від 20 червня 2008 року ПАТ «Дельта Банк», про що вона була повідомлена позивачем. Також ПАТ «Дельта Банк» надсилало їй вимогу погасити заборгованість за кредитним договором та попереджало, що у разі її невиконання, банк буде вирішувати питання про звернення стягнення на належну їй квартиру. Вона не заперечує проти звернення стягнення на належну їй квартиру шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на квартиру. Вона зареєстрована у спірній квартирі, але у неї є інше житло. З оцінкою її квартири, за якою вартість квартири станом на 29 вересня 2015 року визначена в розмірі 145 146 грн 00 коп, вона згодна.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з»явилася, в той час як він належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 142).

Третя особа відділ ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області в судове засідання на з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без участі його представника, зазначивши, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 155).

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 2-238/2010 рік, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 19 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2В був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 (а.с. 8-26).

За умовами кредитного договору від 19 червня 2008 року, ОСОБА_2 був наданий кредит в іноземній валюті в сумі 20 000 доларів США 00 центів. Кредит був наданий на строк з 19 червня 2008 року до 19 лютого 2029 року (п. п. 1.1.,1.2.1,1.2.2. кредитного договору).

Пунктом 1.3. договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 визначено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 13, 50% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. договору. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме, з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості (а.с. 9).

Згідно п 1.5. договору від 19 червня 2008 року, кредит був наданий ОСОБА_2 шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № 3800, код банка (МФО) 351005, у банку для подальшого використання за цільовим призначенням (а.с. 9).

Свої зобов»язання за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 19 червня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» виконало (а.с. 148).

Відповідно до п. п. 1.2.2., 4.2. вищевказаного договору ОСОБА_2 брала на себе зобов»язання повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 240 доларів США 00 центів (а.с. 8,10).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 2.1. кредитного договору від 19 червня 2008 року визначено, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов»язань за вказаним договором банком приймається застава нерухомості, а саме, однокімнатної квартири, що складається з кухні, 1 кімнати, коридору, загальною площею 33,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Сумська обл., м. Конотоп, вул. Будівельників, б. 32, кв. 55, та є власністю ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов»язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов»язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Встановлено, що 20 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 88484 (а.с. 27-29).

Пунктом 1.1. договору іпотеки від 20 червня 2008 року передбачено, що ОСОБА_2 передає банку нерухоме майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Будівельників, 32, кк. 55 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19 червня 2008 року за реєстровим номером № 1562, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за

№ 2968972 та в КП «Конотопське МБТІ» за номером запису № 11583 у книзі № 111 (а.с. 27).

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами та до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 19 червня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 та договором іпотеки № 88484 від 20 червня 2008 року (а.с. 41-44,116-134).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1.1. договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами від 8 грудня 2011 року визначено, що термін «права вимоги за кредитами» означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами, а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення за відповідними договорами забезпечення. Пунктом 2.1. даного договору встановлено, що за цим договором продавець погоджується продати права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх (а.с.117-120). Тобто передбачено також і про продаж забезпечувальних договорів. Про даний факт свідчить і додаток № 1 до договору від 8 грудня 2011 року (а.с. 44).

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила що вона була повідомлена ПАТ «Дельта Банк» про передачу йому ПАТ «УкрСиббанк» прав вимоги за кредитним договором від 19 червня 2008 року та за договором іпотеки від 20 червня 2008 року.

Свої зобов»язання за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 19 червня 2008 року ОСОБА_2 не виконувала та рішенням Конотопського міськрайонного суду від 15 квітня 2010 року з ОСОБА_2 та її поручителя ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором, яка утворилася станом на 23 грудня 2009 року в розмірі 165 169 грн 74 коп (а.с. 63, а. 66 справи № 2-238/2010 рік).

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2010 року виконане не було (а.с. 76-77).

ОСОБА_2 продовжувала не виконувати свої зобов»язання за кредитним договором від 19 червня 2008 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 19 червня 2008 року станом на 31 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 становила 29 383 долари США 26 центів, що у перерахунку на національну валюту України за курсом валют, встановленим НБУ станом на 31 липня 2015 року, за яким 100 доларів США дорівнювало 2161,1775 грн, складало 635 024 грн 40 коп. Вказана заборгованість включала в себе заборгованість за кредитом в розмірі 19 789 доларів США 76 центів (427 691 грн 84 коп) та заборгованість по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 9593 доларів США 50 центів ( 207 332 грн. 56 коп.) (а.с. 30).

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов»язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Така правова позиція викладена викладена у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі № 6-124цс13 та в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5.

Пунктами 4.2, 4.3. укладеного 20 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Іпотекодержателю належить право визначення підстави та способу звернення стягнення на іпотечне майно (а.с. 28).

У підпункті 5.2.1. пункту 5.2 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у такий спосіб, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов»язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї

вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

19 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» на адресу ОСОБА_2 була направлена вимога щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 19 червня 2008 року, яка утворилася станом на 31 липня 2015 року, та позивач повідомив відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов»язання у 30-денний строк (а.с. 34-40).

ОСОБА_2 не заперечує проти отримання нею вимоги ПАТ «Дельта Банк» щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

У позасудовому порядку сторони не досягли згоди на передачу у власність банку предмета іпотеки.

Пунктом 1.2. договору іпотеки № 88484 від 20 червня 20108 року визначено, що ринкова вартість предмету іпотеки становить 136 000 грн 00 коп (а.с.27).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності.

За звітом про оцінку квартири АДРЕСА_2, який проведений ТОВ «Експертна компанія «Професіонал», станом на 29 вересня 2015 року вартість квартири становить 145 146 грн 00 коп (а.с.79-114).

Відповідач ОСОБА_2 згодна з визначеною вартістю квартири.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 3 березня 2015 по 2 червня 2015 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 8 квітня 2015 року прийняте рішення № 71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 3 березня 2015 року по 2 вересня 2015 року включно.

3 серпня 2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 2 жовтня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 до 2 жовтня 2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 жовтня 2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5, строком на 2 роки з 5 жовтня 2015 року до 4 жовтня 2017 року включно.

Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 48 та п. 5 ч. 2 ст. 37 вищевказаного закону, уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 19 червня 2008 року слід звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі позивачу у власність предмету іпотеки та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_2.

На час звернення з позовом до суду (28 серпня 2015 року), ПАТ «Дельта Банк» було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, з відповідача у прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3 654 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 16, 514, 526, 527, 530, 569, 589, 590, 610, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 33, 35 - 36, 37 Закону України «Про іпотеку» ,Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про судовий збір», постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

В рахунок погашення ОСОБА_2 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 19 червня 2008 року, яка утворилася станом на 31 липня 2015 року, в розмірі 635 024 грн 40 коп (шістсот тридцять п»ять тисяч двадцять чотири грн 40 коп), з яких:

- 427 691 грн 84 коп (чотириста двадцять сім тисяч шістсот дев»яносто одна грн 84 коп) заборгованість за тілом кредиту

- 207 332 грн 56 коп (двісті сім тисяч триста тридцять дві грн. 56 коп) заборгованість по процентах за користування кредитними коштами,

звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 33,9 кв.м., вартістю 145 146 грн 00 коп, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19 червня 2008 року за реєстровим № 1562, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за № 2968972 та в комунальному підприємстві «Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 111, шляхом передачі предмету іпотеки у власність публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

Визнати за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 у прибуток держави судовий збір в розмірі 3 654 грн 00 коп (три тисячі шістсот п»ятдесят чотири грн. 00 коп).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ярмак О. М.