Провадження № 22ц/790/2309/15 Головуючий 1-ї інстанції - Малихін О.О.
Справа № 630/1022/14-ц Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія - договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 січня 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № DNQ0GК від 24 березня 2008 року в розмірі 40583,17 дол. США, що за курсом НБУ від 29 вересня 2014 року складає 523522 грн. 88 коп., а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у справі.

В обґрунтування позову представник позивача послався, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 24 березня 2008 року був укладений кредитний договір № DNQ0GК, відповідно до якого банком було надано кредит в сумі 18900 доларів США строком до 24 березня 2018 року. Відповідач ОСОБА_1 прийняла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії тощо в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 29 вересня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 40583,17 дол. США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 24 березня 2008 року, за яким він має відповідати за невиконання кредитного договору разом з ОСОБА_1 як солідарні боржники.

Оскільки відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконують, позивач змушений був звернутися до суду з позовом для захисту своїх інтересів, який просив задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача Пономаренко С.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 26 січня 2015 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідачі по справі відповідно до правил ст. 74 ЦПК України неодноразово поштою викликалася у засідання апеляційного суду за наявними у справі даними про її місце проживання та реєстрації. Всупереч своїх процесуальних обов'язків повістки не отримували, ніяких заяв щодо зміни свого місця проживання до суду не надавали, що свідчить про їх відсутність за місцем реєстрації, внаслідок чого за змістом абз. 5 ч. 5 зазначеної статті ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їм належним чином.

З урахуванням вимог закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та враховуючи положення ст. ст. 157, 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів по справі.

Вислухав доповідь судді, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п.п. 1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд першої інстанції не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи щодо виникнення відповідних зобов'язань, їх виконання, зміну, виникнення заборгованості тощо. Матеріали щодо технології реструктуризації боргів були одержані на стадії апеляційного розгляду справи.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена обґрунтованість визначеної ним заборгованості за кредитним договором, а суд позбавлений можливості за вищевикладених обставин самостійно визначити певний розмір заборгованості за кредитом та її складові.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNQ0GК від 24 березня 2008 року. Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року по 24 березня 2018 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 20925 дол. США на наступні цілі: у розмірі 18900 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 2025 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця за період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0, 48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Період сплати платежів визначено з 18 по 25 число кожного місяця.

Пунктами 5.1, 8.4 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день просрочки, але не менше 1 грн. Також у п. 5.3. кредитного договору встановлено, що у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів, позивальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки від 24 березня 2008 року, за яким ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту в сумі 18900 доларів США та сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних. В п. 4 договору поруки сторони узгодили, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

З матеріалів справи вбачається, що з жовтня 2008 року ОСОБА_1 неналежним чином виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 04 квітня 2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 39533, 44 дол. США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 16224, 32 дол. США; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 10500, 14 дол. США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 12594,2 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 214,87 дол. США.

05 квітня 2013 року, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником кредитних зобов'язань за кредитним договором № DNQ0GК від 24 березня 2008 року, сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 21066, 11 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 6882, 84 дол. США., комісія у розмірі 214, 84 дол. США, пеня у розмірі 13968, 40 дол. США.

Таким чином, в результаті укладення додаткової угоди були мінімалізовані борги ОСОБА_1 шляхом списання заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у повному обсязі та часткового списання заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом

На підставі додаткової угоди банком проведена реструктуризація простроченої заборгованості за нарахованими відсотками шляхом їх капіталізації на тіло кредиту, внаслідок чого станом на 05 квітня 2013 року заборгованість за кредитом становить 19841, 62 дол. США (13045, 88 +3178, 44 + (10500, 14- 6882, 84).

Крім того, пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили викласти пункт 8.1 кредитного договору в наступній редакції: банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року по 24 березня 2018 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 28022,68 дол. США на наступні цілі: у розмірі 18900 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 9122, 68 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків починаючи з 05 квітня 2013 року у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця за період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0, 48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Період сплати платежів визначено з 18 по 25 число кожного місяця.

Пунктом 2 додаткової угоди ОСОБА_1 та банк погодили, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту (додаток № 1 до цієї додаткової угоди» понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 21066, 11 доларів США.

Станом на 29 вересня 2014 року, з урахуванням внесених ОСОБА_1 на погашення платежів коштів, заборгованість по тілу кредиту становила 17031, 59 доларів США

Непогашена заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами за період з моменту укладення додаткової угоди, тобто з 05 квітня 2013 року по 29 вересня 2014 року, склала 1430,66 доларів США.

З матеріалів справи та наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала умови додаткової угоди щодо своєчасного щомісячного погашення платежів у розмірі 447, 94 дол. США, припускала прострочення платежів понад 31 день та з 30 липня 2014 року по 29 вересня 2014 року не здійснювала погашення заборгованості, у зв'язку з чим банком відповідно до пункту 2 додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості від 05 квітня 2013 року було нараховано штраф у розмірі 20116, 56 доларів США.

14 жовтня 2014 року у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором банком на адресу відповідачів було направлено вимогу щодо погашення простроченої заборгованості.

Посилання судом першої інстанції, що відповідачем було безпідставно збільшено розмір пені, є помилковим, оскільки на розмір штрафу, який було нараховано відповідно до п. 2 додаткової угоди від 05 квітня 2013 року було обліковано на банківському рахунку 8091 (траф та пеня), та сума 20116, 56 дол. США є штрафом відповідно до умов договору,а не пенею оскільки була нарахована внаслідок неналежного виконання умов додаткової угоди.

Крім того, судова колегія вважає, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов'язань щодо своєчасної сплати платежів передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, банк обґрунтовано нарахував штраф (процентна складова у розмірі) 1931,61 дол. США ((17031, 59+1430, 66+53, 37+20116, 56)х 5%

Разом з тим, судова колегія не погоджується з вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення фіксованої частини штрафу у доларах США, оскільки п. 6.4 кредитного договору передбачено, що за порушення грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує фіксовану частину штрафу у розмірі 250 грн., а не в доларовому еквіваленті, у зв'язку з чим стягненню підлягає фіксована частина штрафу у розмірі 250 грн.

Посилання суду першої інстанції, що підвищення процентної ставки було здійснено неправомірно, є безпідставними. У зв'язку з укладанням додаткової угоди банком було відкориговано заборгованість по відсотках за новою відсотковою ставкою, а потім проведено списання передбаченою додаткової угодою суми прострочених відсотків, що підтверджується випискою по рахунку 2239. Крім того, укладаючи додаткову угоду до кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила наявність її боргових зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Посилання суду першої, що розмір щомісячної комісії за користування кредитом не визначений додатковою угодою не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки банк просив стягнути комісійну винагороду за резервування ресурсів у розмірі 0, 48% річних згідно п. 8.1 кредитного договору в редакції, яка була визначена п. 3 додаткової угоди.

Таким чином, станом на 29 вересня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 40563,79 дол. США та 250 грн., яка складається з наступного: 17031,59 дол. США - заборгованість за кредитом; 1430,66 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 53,37 дол. США - заборгованість по комісії: 20116,56 - штраф згідно п. 2 додаткової угоди, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору у розмірі 250 грн. - фіксована частина та 1931, 61 дол. США - процентна складова.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, порядок та форма укладення якого передбачені положеннями ст.с.1054,1055,1056-1 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами.

Враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість, позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню.

За встановлених обставин, суд першої інстанції безпідставно відмовив в позові за недоведеністю, оскільки заборгованість за тілом кредиту у розмірі визначеному у позові є доведеною, а відтак суд не був позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами, комісії (винагороди) та штрафу відповідно до кредитного договору та додаткової угоди до нього.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5481 (3654+1827) грн..

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення районного суду та постановлення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 40563, 79 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 29 вересня 2014 року є еквівалентом 523604 грн. 54 коп. та 250 грн. штрафу (фіксована частина).

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 5481 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -