18.05.2015 Єдиний унікальний № 371/330/15-ц
Провадження №2/371/174/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Миронівський районний суд Київської області

в складі:головуючого-судді Пархоменко В.М.

при секретарі- Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка у порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

встановив:

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики, посилаючись на те, що 23 травня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір позики грошей, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Товмач О.М.

За умовами даного договору нею було передано у власність відповідачу 160 000 грн., що еквівалентно 20 000 дол.США., а відповідач зобов"язався їх повернути до 23 лютого 2013 року.

Однак у зазначений термін і до даного часу відповідач свої зобов"язання не виконав, позичені гроші не повернув.

Просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 160 000 грн. за договором позики від 23 травня 2012 року; 37 203, 29 грн. процентів від суми позики за період з 24 травня 2012 року по 31 січня 2015 року; 46 880 грн. інфляційних втрат за період з 01 березня 2013 року по 31 січня 2015 року; 9 231,55 грн.- три проценти річних від простроченої суми за період з 01 березня 2013 року по 31 січня 2015 року включно, а всього стягнути 253 314, 84 грн.

Крім того, стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 2533,16 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2 900 грн.

У судове засідання представник позивача не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений за останнім відомим місцем проживання та через оголошення у пресі, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі.

Судом установлено, що 23 травня 2012 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Товмач О.М.

За умовами даного договору позивач позичила відповідачу гроші в сумі 160 000 грн., що еквівалентно 20 000 дол.США., а відповідач зобов"язався їх повернути до 23 лютого 2013 року (а.с.6).

Однак у зазначений термін і до даного часу відповідач свої зобов"язання не виконав, позичені гроші не повернув.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачені правові наслідки порушення договору позичальником. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Вказана правова позиція викладена ВСУ у справі №6-3 бцс 14 від 02 липня 2014 року.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення боргу за договором позики грунтується на нормах чинного законодавства, що регламентують спірні правовідносини, а тому підлягає задоволенню.

Виходячи з викладного та враховуючи, що відповідач добровільно свої зобов"язання за договором позики від 23 травня 2012 року не виконав, з нього слід стягнути :

- 160 000 грн. - основного боргу;

- 37 203, 29 грн. - процентів за користування позикою за період з 24 травня 2012 року по 31 січня 2015року;

- 46 880 грн.- інфляційних втрат за період з 01 березня 2013 по 31 січня 2015 року;

- 9 231, 55 грн- три проценти річних від простроченої суми за період з 01 березня 2013 по 31 січня 2015 року.

Відповідач у судове засідання не з"явився, своїм правом подати будь-які доводи чи заперечення проти позову не скористався.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2553 грн. 16 коп.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу відповідно до вимог ст.84 ЦПК України у розмірі 2900 грн.

На підставі ст.ст.612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н.НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 160 000 грн. за договором позики від 23 травня 2012року; 37 203, 29 грн. процентів від суми позики за період з 24 травня 2012 року по 31 січня 2015 року; 46 880 грн. інфляційних втрат за період з 01 березня 2013 року по 31 січня 2015 року; 9 231,55грн.-три проценти річних від простроченої суми за період з 01 березня 2013 року по 31 січня 2015 року включно, а всього стягнути 253 314, 84 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2533, 16 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 900 грн., а всього стягнути 5433,16 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення, сторонами, які не були присутні у судовому засіданні в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя підпис В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко