АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого - судді Гаращенка Д.Р.
суддів Ратнікової В.М., Борисової О.В.
при секретарі Хоменку О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Дудка Ганна Іванівна, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на квартиру та відшкодування моральної шкоди,-
У березні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом , у якому просив визнати недійсним та скасувати заповіт ОСОБА_4 від 27 серпня 2007 року на ім'я ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дудка Г.І. Черкаського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 3458, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4, зареєстрованим Сімнадцятою Київською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № 3-1787 від 19 квітня 2007 року, стягнути з ОСОБА_5 на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати у розмірі 7.057,68 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_3. від 27 серпня 2007 року на ім'я ОСОБА_5 та скасовано його; визнано право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1 700 грн. судового збору, 30 грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 4 627 грн. 86 коп. за проведення психіатричної експертизи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2013 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2013 року залишено без змін.

23 червня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати в загальному розмірі 13 030,74 грн.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_5 просив стягнути з позивача 9 000 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом, на підставі квитанції про оплату послуг.

Крім того, просив стягнути з позивача 850 грн. судового збору, сплаченого ним при подачі апеляційної скарги та 3 180,74 грн. за оплату виконання повторної посмертної комплексної судово-медичної та психіатричної експертизи.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заяву та просив її задовольнити.

Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутністю.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи, що при ухваленні рішення Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2013 року не було вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до задоволений вимог, то це питання підлягає вирішенню на підставі поданої заяви.

Відповідно до положень ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, вимога заявника про стягнення на його користь сплаченого судового збору у розмірі 850 грн. за подачу апеляційної скарги є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки дана судова витрата документально підтверджена наявною в матеріалах справи квитанцією №52/з22. (том 2, а.с. 61)

Підлягає задоволенню і вимога заявника про стягнення на його користь витрат на оплату виконання повторної посмертної комплексної судово-медичної та психіатричної експертизи у розмірі 3 180,74, оскільки дана судова витрата також документально підтверджена наявною в матеріалах справи копією квитанцією №182, оригінал якої заявник надав колегії суддів для огляду в судовому засіданні. (том 3, а.с. 43)

Вимога заявника щодо стягнення на його користь витрат за надання правової допомоги підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 правову допомогу в даній справі надавав адвокат Топор І.О., відповідно ордеру, який наявний у матеріалах справи.

(том 1, а.с.21)

Згідно квитанції про оплату послуг адвоката, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Топору І.О. 9 000 грн. (том 2, а.с. 36)

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.84 цього Кодексу витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вивчення матеріалів справи встановлено, що особа, яка надавала заявнику правову допомогу - адвокат Топор І.О. приймав участь в судових засіданнях, протягом розгляду даної цивільної справи, загалом 8 год. 40 хв. 16 сек., згідно журналів судових засідань, а саме: 17.04.2008р. - 6 хв. 11 сек.; 22.05.2008р. - 39 хв. 26 сек.; 25.06.2008р. - 19 хв. 36 сек.; 21.08.2008р. - 2 год. 12 хв. 52 сек.; 07.10.2008р. - 1 год. 30 хв. 11 сек.; 08.10.2008р. - 1 год. 37 хв. 58 сек.; 29.09.2009р. - 58 хв. 30 сек.; 19.10.2009р. - 48 хв. 35 сек.; 22.12.2009р. - 11 хв. 58 сек.; 21.06.2012р. - 16 хв. 11 сек.; 26.07.2012р. - 34 хв. 13 сек.; 31.01.2013р. - 24 хв. 35 сек.

Даних щодо вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді адвокатом Топором І.О. матеріали не містять.

Оскільки, станом на 01 січня 2008 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 515 грн., станом на 01 січня 2009 року - 605 грн., станом на 01 січня 2012 року - 1073 грн., станом на 01 січня 2013 року - 1147 грн., враховуючи вимоги ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», то за 2008 рік з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1 326,07 грн., за 2009 рік - 480,17 грн., за 2012 рік - 360,53 грн., за 2013 рік - 187,98 грн., а загалом у розмірі 2 354,75 грн.:

За 2008 рік (40% від 515 грн.) * 6 год. 26 хв. 14 сек. = 1 326,07 грн.

За 2009 рік (40% від 605 грн.) * 1 год. 59 хв. 3 сек. = 480,17 грн.

За 2012 рік (40% від 1073 грн.) * 50 хв. 24 сек. = 360,53 грн.

За 2013 рік (40% від 1147 грн.) * 24 хв. 35 сек. = 187,98 грн.

Сума, що підлягає стягненню загалом:

1 326,07 грн. + 480,17 грн. + 360,53 грн. + 187,98 грн. = 2 354,75

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, а з ОСОБА_2 на його користь слід стягнути документально підтверджені судові витрати в загальному розмірі 6 385,49 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 220 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 6 385 гривень 49 копійка.

В решті вимог заяви відмовити.

Головуючий

Судді