АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/83/15 Справа № 2-89/11 Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Індустріальної районної у місті ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток, визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Дніпропетровська міська рада, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння шляхом знесення самочинного будівництва, позовною заявою ОСОБА_2 до виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_3, треті особи: Дніпропетровська міська рада, виконком Дніпропетровської міської ради, про скасування рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради,

в с т а н о в и л а:

У червні 2002 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, виконкому Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про виділ в натурі частини житлового будинку та надвірних будівель, визнання права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток, визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог, які остаточно було уточнено у листопаді 2012 року, ОСОБА_3 посилався на те, що йому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу №2-3416 від 05 грудня 1986 року, належить ? частина домоволодіння АДРЕСА_1. Домоволодіння, власником частини якого є він розташоване на земельній ділянці загальною площею 927 кв.м., з яких 7 кв. м. є самозахват з його боку по червоній лінії по АДРЕСА_1. Інша частина домоволодіння № 32 належить ОСОБА_2, відповідачці по справі. Зараз житловий будинок літ. А-1 складається з двох квартир: 1) квартири №1, до якої входять коридор 1-1 площею 8,9 кв. м., три житлові кімнати: 1- площею 20,2 кв. м., 1-3 площею 5,5 кв.м. та 1-6 площею 11,5 кв.м., кухня 1-4 площею 12,4 кв.м., санвузол 1-5 площею 2,7 кв.м., сіни 1-7 площею 3,3 кв.м., житлова площа квартири 37,2 кв. м., площа підсобних приміщень - 37,2 кв.м., загальна площа - 64,5 кв.м.; 2) квартири № 2, до якої входять коридор 2-1 площею 10,5 кв. м., кухня 2-2 площею 8,1 кв.м. та три житлові кімнати: 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,7 кв.м., 2-5 площею 10,9 кв.м., житлова площа квартири 39,6 кв.м., площа підсобних приміщень - 18,6 кв.м., загальна площа - 58,2 кв.м. Усього по житловому будинку житлова площа 76,8 кв.м., площа підсобних приміщень - 65,9 кв.м., загальна площа - 122,7 кв.м.

Належну йому частину домоволодіння він придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Відповідно до згаданого договору він купив ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель і споруд. На момент укладання договору площа земельної ділянки склала 909 кв.м. і на ній, окрім житлового будинку літ. А-1, були розташовані: Б-сарай цегляний, В-сарай шлакобетонний, Г-сарай шлакобетонний, Д- убиральня цегляна, Е-душ цегляний, № 1-5 огорожа, а також № 2 водоколонка. Вказав, що право власності за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було оформлене у Дніпропетровському БТІ відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.1984 року. Домоволодіння між співвласниками в натурі не поділено, було визначено порядок користування житловим будинком, відповідно до якого квартира № 1 була виділена у користування ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, квартира № 2 - ОСОБА_9 Порядок користування господарськими будівлями не визначався, тому вони залишалися у загальному користуванні співвласників. Починаючи з моменту, коли він зі своєю сім'єю поселився за вищевказаною адресою у нього не було ніяких чвар або сварок з сусідами. Колишній власник другої частини домоволодіння, де зараз мешкає відповідач, дозволяла йому та членам його сім'ї безперешкодно користуватися земельною ділянкою, на якій були розташовані спільні господарчі будівлі та споруди. За час проживання в будинку він разом із дружиною за згодою довіреної особи ОСОБА_10 розібрали сарай літ."Б", який був побудований у 1952 році, а на його місці у 1988 році побудували гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л". До квартири № 1 прибудували житлову кімнату 1-6 площею 11,5 кв.м., кухню 1-4 площею 12,4 кв. м., санвузол 1-5 площею 2,7 кв.м., сіни 1-7 площею 3,3 кв.м., а також зробив внутрішнє перепланування квартири Зазначені прибудови були узаконені рішеннями виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року, № 734 від 25.12.2003 року, № 327 від 21.05.2004 року. Відносини погіршилися з 2001 року, коли відповідач придбала частину домоволодіння № 32. Новий співвласник почав забороняти йому входити на територію, на якій розташоване майно, що є спільною сумісною власністю. Між співвласниками виникають суперечки з приводу користування сараями, літньою кухнею, про право власності на гараж літ."Б" з навісом літ."Л" та з приводу користування земельною ділянкою. Просив провести поділ домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську без врахування житлової прибудови літ. "А"-1", сіней літ. "а 2-1" та гаражу літ. "Б" з навісом літ. "Л" між ним та ОСОБА_2 відповідно до належної кожному з них ? частини домоволодіння та з врахуванням встановленого порядку користування домоволодінням, виділивши йому та визнати за ним право власності на:

- квартиру №1 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м., прибудову літ. "А'-1" ; погріб під. літ. "А-1", ганок літ. "а'";

- душ літ. "М";

- убиральню літ. "Н";

- огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, №8, №9, №10, мощіння ІУ, У, всього вартістю 230 448 грн., що на 69 974 грн. менше належної йому частки;

Другому співвласнику ОСОБА_2 виділити та визнати за нею право власності на:

- квартиру № 2 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м.; сіни літ. "а'-1" (приміщення 2-2 площею 8,1 кв. м.); сіни літ. "а-1" (приміщення 2-1, площею 10,5 кв. м.), погріб під. літ. "а'-1" , ганок літ. "а";

- літню кухню літ. "В"; сараї літ. "Г"; літ. "З"; літ. "Ж";

- душ літ. "Е"; убиральню літ. "Д";

- водоколонки № 15 та № 2 ; огорожі № 1, № 2, № 3, № 14;

- мощіння І, ІІ, вартістю 370396 грн., що на 69974 грн. більше належної їй частки; визнати за ним право власності на житлову прибудову літ. "А''-1", сіни літ. "а2-1" та гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л", вартістю 280900 грн., встановивши житлову площу по кв. № 1 в розмірі 37,2 кв.м, загальну площу - 64,5 кв.м; змінити ідеальні частки в домоволодінні, встановивши, що ОСОБА_3 належні квартира № 1 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв. м, прибудова літ. "А'-1" ; погріб під. літ. "А-1", ганок літ. "а'", душ літ. "М", убиральня літ. "Н" ; огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, мостіння ІУ, У, житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а2-1", гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л", вартістю 511348 грн., що складають 58/100 частки від всього домоволодіння; а належні ОСОБА_2 квартира № 2 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,1 кв.м., приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м.; сіни літ. "а'-1"; сіни літ. "а-1", погріб під. літ. "а'-1" , ганок літ. "а", літня кухня літ. "В" сараї літ. "Г", літ. "З", літ. "Ж", душ літ. "Е", убиральня літ. "Д", водоколонки № 15 та № 2, огорожі № 1, № 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, вартістю 370396 грн. складають 42/100 частки від всього домоволодіння; стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю в вартості належної ? частини домоволодіння та виділеної в натурі в розмірі 69974 грн., а з нього на користь ОСОБА_2 - ? частку вартості демонтованого сараю літ. "Б" в розмірі 1630 грн.; провести зарахування зустрічних однорідних його вимог перед ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перед ним та остаточно стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю в стягнених сумах в розмірі 68344 грн.; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 920 кв.м. по АДРЕСА_1 відповідно до належної кожному зі співвласників на момент створення спільної часткової власності ? частиною домоволодіння по варіанту № 3 (Додаток № 4) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1535 від 03.03.2006 року, виділивши йому в користування земельну ділянку загальною площею 456,26 кв.м. - з боку вулиці Араратської впродовж 10,5 м., з боку домоволодіння № 34 впродовж всієї межі - 43,74 м, з боку домоволодіння по вул. Кривоноса - 11,6 м, по межі зі співвласником ОСОБА_2 впродовж 26,44 м, в тому числі під житловим будинком літ. "А-1" - 25,24 кв.м., під прибудовую літ. "А'-1" - 19,05 кв.м., під прибудовою літ. "А''-1" - 32,85 кв.м., під сіньми літ. "а2-1" - 4,00 кв.м., під будовами літ. "Б", "Л", "М", "Н" і під двором - 375, 62 кв.м. (на плані Додаток № 4 - зеленого кольору) та ? частину земельної ділянки спільного користування площею 3,24 кв.м. - на плані червоного кольору; другому співвласнику ОСОБА_2 виділити решту земельної ділянки площею 456,16 кв.м. (на плані жовтого кольору) та ? частину земельної ділянки спільного користування площею 3,74 кв.м. - на плані червоного кольру; в спільному користуванні сторін залишити частину земельної ділянки площею 7,48 кв.м., з яких біля прибудови літ. "А''-1" та зовнішньою стіною приміщення 2-5 житлового будинку літ. "А-1"- 2,0 кв.м., під приміщенням 2-5 житлового будинку літ. "А-1" - 5,48 кв.м. (на плані Додаток № 4 - червоного кольору).

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, Дніпропетровська міська рада про знесення самочинного будівництва. В обґрунтування, уточнених в остаточній редакції в 2011 році, позовних вимог до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Дніпропетровська міська рада, виконком Дніпропетровської міської ради, виконком Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Інспекція ДАБК про усунення перешкод у користування ? частиною домоволодіння шляхом знесення самовільної прибудови, посилалася на те, що ОСОБА_3 без дозволу виконкому місцевої ради, без її згоди, без затвердженого проекту в порушення норм ДБН самовільно зробив прибудову до житлового будинку літ. А-1, при цьому зніс частину стіни та зробив перепланування своїх кімнат. За це ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності. Дана прибудова перешкоджає їй у користування квартирою № 2, чим спричинило моральну шкоду. Просила зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належної їй квартири № 2 в житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно побудовані прибудови до житлового будинку, а саме А11-1, гаража з навісом літ. Б-Л, поновити знесену частину стіни в кв. № 1 , стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 подала позов до виконкому Індустіральної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_3, треті особи: Дніпроптеровька міська рада, виконком Дніпроптеровської міської ради про скасування рішення виконкому, в якому посилається на те, що виконкомом Індустіральної районної ради м. Дніпроптеровська було винесено рішення № 308 від 16.05.2003 року про узаконення самовільно зроблених прибудов : житлову прибудову А11-1, сіни а2-1, гараж Б в домоволодіні АДРЕСА_1, право власності на споруди встановити в суді, КП ДМБТІ оформити право власності. Вважає дане рішення незаконним, оскільки було прийнято без створення виконкомом комісії по складанню акту приймання самовільних споруд в експлуатацію, відсутність у забудовника ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку та права користування нею, відсутність її згоди на будівництво, відсутність встановлених меж земельної ділянки в натурі, проведення будівництва із порушенням державних будівельних норм. Просила визнати протиправним рішення виконкому Індустіральної районної у місті Дніпроптеровську ради № 308 від 16.05.2003 року, стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Індустріальної районної у місті ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток, визначення порядку користування земельною ділянкою - задоволено.

У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Дніпропетровська міська рада, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння шляхом знесення самочинного будівництва - відмовлено.

У задовленні позовної заяви ОСОБА_2 до виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_3, треті особи: Дніпропетровська міська рада, виконком Дніпропетровської міської ради, про скасування рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради - відмовлено.

Проведено поділ домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську без врахування житлової прибудови літ. "А''-1", сіней літ. "а 2-1" та гаражу літ. "Б" з навісом літ. "Л" між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до належної кожному з них ? частини домоволодіння та з врахуванням встановленого порядку користування домоволодінням, виділено ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_3, право власності на: квартиру № 1 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м., прибудову літ. "А'-1" ; погріб під. літ. "А-1", ганок літ. "а'"; душ літ. "М"; убиральню літ. "Н"; огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, №8, №9, № 10, мощіння ІУ, У, всього вартістю 230448 грн., що на 69974 грн., менше належної йому частки.

Другому співвласнику ОСОБА_2 виділено та визнано за нею право власності на: квартиру № 2 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м.; сіни літ. "а'-1" (приміщення 2-2 площею 8,1 кв. м.); сіни літ. "а-1" (приміщення 2-1, площею 10,5 кв. м.), погріб під. літ. "а'-1", ганок літ. "а"; літню кухню літ. "В"; сараї літ. "Г"; літ. "З"; літ. "Ж"; душ літ. "Е"; убиральню літ. "Д"; водоколонки № 15 та № 2 ; огорожі № 1, № 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, вартістю 370396 грн., що на 69974 грн. більше належної їй частки.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житлову прибудову літ. "А''-1", сіни літ. "а2-1" та гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л", вартістю 280900 грн., встановивши житлову площу по кв. № 1 в розмірі 37,2 кв.м, загальну площу - 64,5 кв.м.

Змінено ідеальні частки в домоволодінні, встановлено, що ОСОБА_3 належні квартира № 1 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв. м, прибудова літ. "А'-1" ; погріб під. літ. "А-1", ганок літ. "а'", душ літ. "М", убиральня літ. "Н" ; огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, мощіння ІУ, У, житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а2-1", гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л", вартістю 511 348 грн., що складають 58/100 частки від всього домоволодіння; а належні ОСОБА_2 квартира № 2 в житловому будинку літ. "А-1" з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,1 кв.м., приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м.; сіни літ. "а'-1"; сіни літ. "а-1", погріб під. літ. "а'-1" , ганок літ. "а", літня кухня літ. "В", сараї літ. "Г", літ. "З", літ. "Ж", душ літ. "Е", убиральня літ. "Д", водоколонки № 15 та № 2, огорожі № 1, № 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, вартістю 370 396 грн. складають 42/100 частки від всього домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю в вартості належної ? частини домоволодіння та виділеної в натурі в розмірі 69974 грн., а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - ? частку вартості демонтованого сараю літ. "Б" в розмірі 1630 грн.

Проведено зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 та остаточно стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю в стягнених сумах в розмірі 68 344 грн.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 920 кв. м. по АДРЕСА_1 відповідно до належною кожному зі співвласників на момент створення спільної часткової власності ? частиною домоволодіння по варіанту № 3 (Додаток № 4) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1535 від 03.03.2006 року, виділено ОСОБА_3 в користування земельну ділянку загальною площею 456,26 кв.м. - з боку вулиці Араратської впродовж 10,5 м., з боку домоволодіння № 34 впродовж всієї межі - 43,74 м, з боку домоволодіння по вул. Кривоноса - 11,6 м, по межі з співвласником ОСОБА_2 впродовж 26,44 м, в тому числі під житловим будинком літ. "А-1" - 25,24 кв.м., під прибудовую літ. "А'-1" - 19,05 кв.м., під прибудовою літ. "А''-1" - 32,85 кв.м., під сіньми літ. "а2-1" - 4,00 кв.м., під будовами літ. "Б", "Л", "М", "Н" і під двором - 375, 62 кв.м. (на плані Додаток № 4 - зеленого кольору) та ? частина земельної ділянки спільного користування площею 3,24 кв.м. - на плані червоного кольору.

Другому співвласнику ОСОБА_2 виділено решту земельної ділянки площею 456,16 кв.м. (на плані жовтого кольору) та ? частина земельної ділянки спільного користування площею 3,74 кв.м. - на плані червоного кольру.

В спільному користуванні сторін залишено частину земельної ділянки площею 7,48 кв.м., з яких біля прибудови літ. "А''-1" та зовнішньою стіною приміщення 2-5 житлового будинку літ. "А-1"- 2,0 кв.м., під приміщенням 2-5 житлового будинку літ. "А-1" - 5,48 кв.м. (на плані Додаток № 4 - червоного кольору);

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, а її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання за ним права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток, визначення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того що, житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а11-1", гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л" та перепланування у квартирі № 1 (утворення житлового приміщення 1- 2 площею 20,2 кв.м) виконане ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_4 за їх спільні кошти, узаконені за домоволодінням рішеннями виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року, № 734 від 25.12.2003 року, № 327 від 21.05.2004 року, згідно висновків № 493 від 04.02.2005 року та № 1535 від 03.03.2006 року судової будівельно-технічної експертизи місцеположення, об'ємно-планувальне рішення, конструктиви, технічний стан, інженерне устаткування прибудови літ. "А''-1", сіней літ. "а11-1", гаража літ. "Б" з навісом літ. "Л" відповідає санітарно-будівельним нормам та придатні для мешкання в будинку відповідачки ОСОБА_2, переобладнання кімнат 1-2, 1-3, 1-1 і знос частини несучої стіни в житловому будинку літ. "А-1" (утворення житлового приміщення 1- 2 площею 20,2 кв. м) не спричинили зміни несучої здатності основних конструктивних елементів житлового будинку і відповідає будівельно-технічним, санітарним нормам та безпечному проживанню в вищевказаному домоволодінні, то право власності на житлову прибудову літ. "А''-1", сіни літ. "а11-1", гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л" та перепланування у квартирі № 1 (утворення житлового приміщення 1- 2 площею 20,2). Свої висновки судові експерти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили у судовому засіданні 26.10.2012 року.

До 1 січня 2004 року вирішення питань про визнання права власності на самовільні будівлі згідно рішення міської ради від 23.12.2998 року № 2 "Про обсяг меж і повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів" входило до повноважень виконкомів районних у місті рад, тобто фактично ці будівлі з часу прийняття виконкомом районної ради відповідних рішень не є самовільними. Вказаним рішенням введення до експлуатації будинків та господарських будівель не передбачалося як і надання дозволу на будівництво рішенням міської ради. Згода суміжного землекористувача ОСОБА_13 (АДРЕСА_2) знаходиться в матеріалах справи. Будівництво велося за згоди попереднього власника ОСОБА_10 ОСОБА_2 стала власником 1/2 частки спірного домоволодіння після закінчення будівництва, тому її дозвіл на будівництво не вимагався.

Для введення будівель в експлуатацію позивач на підставі п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1035 "Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінченних будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" позивач отримав Висновок про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 9/163 від 20 грудня 2010 року, складений комунальним підприємством ДМБТІ , яким встановлено, що технічний стан прибудови та гаража є добрим.

Відповідно до змін, внесених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 404 від 09.08.2012 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року, до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 127 від 24.05.2001 року, не належать до самочинного будівництва: для будинків садибного типу, дачних та садових будинків; збільшення або зменшення житлової або допоміжної площі за рахунок демонтування або влаштування перегородок (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок); індивідуальні (садибні) житлові будинки , господарські (присадибні ) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Для визначення варіантів поділу домоволодіння, встановлення розміру ідеальних часток та порядку користування земельною ділянкою суд першої інстанції вважав можливим провести поділ домоволодіння згідно висновку № 1535 судової будівельно-технічної експертизи від 03.03.2006 року та з врахуванням дійсної вартості домоволодіння на 03.09.2008 року, встановленої висновком № 1847 додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 03.09.2008 року, а порядок користування земельною ділянкою - згідно варіанту № 3 (додаток №4) до висновку № 1535 судової будівельно-технічної експертизи від 03.03.2006 року.

Проте, з даними висновками суду першої інстанції неможливо погодитись з огляду на наступне:

Згідно ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.ст.317, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Відповідно до положень ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 3,4 ст.357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно із ч.1,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого(інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України та п.10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією №55, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за №774/14041, згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 якої поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ст.ст.316, 317, ч.1,2 ст.376 ЦК України.

Так, враховуючи, що за змістом ст.ст.316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно.

Отже, за положеннями зазначених норм права об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна, не є об'єктом права власності і не підлягають поділу (виділу).

Згідно із пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, положення ЦК застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому правила статті 376 ЦК про наслідки самочинного будівництва застосовуються і до об'єктів, побудованих до набрання чинності ЦК та Законом від 17 лютого 2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно роз'яснень, викладених в п.27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91.

По справі встановлено, що сторонам на праві власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі - продажу від 05.12.1986 року, посвідченому Шостою дніпропетровською державною нотаріальною контрою та зареєстрованому в реєстрі під № 2- 3416 ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель. Право власності на вказану частину домоволодіння зареєстроване КП "ДМБТІ" 13.02.1987 року за № 468- 53 .

Друга половина будинку й господарських будівель належала ОСОБА_10 на підставі договору купівлі - продажу від 23.10.1986 року, посвідченому Шостою дніпропетровською державною нотаріальною контрою та зареєстрованому в реєстрі під № 3- 2502, який вона уклала з ОСОБА_9. Право власності зареєстроване ДМБТІ 01.12.1986 року за № 468- 53.

Відповідно до технічного паспорту від 15.04.1985 року на час укладення ОСОБА_3 договору купівлі - продажу домоволодіння складалося з житлового будинку літ. "А-І", сараїв літ. "Б", "В", "Г", убиральні літ. "Д", душу літ. "Е", огорож № І-V, водоколонки № 2.

В житловому будинку літ. "А-1" були дві квартири:

квартира № 1, що складалась з веранди 1- 1 площею 10,2 кв. м, коридору 1- 2 площею 2,1 кв. м та трьох житлових кімнат: 1- 3 площею 3,6 кв.м, 1- 4 площею 13,6 кв.м, 1- 5 площею 6,7 кв. м. Житлова площа квартири становила 23,9 кв. м, площа підсобних приміщень - 12,3 кв. м, загальна площа квартири - 36,2 кв.м;

квартира № 2, що складалась з веранди 2- 1 площею 10,4 кв.м, кухні 2- 2 площею 8,0 кв.м, трьох житлових кімнат: 2- 3 площею 15,3 кв.м, 2- 4 площею 11,0 кв.м,- 2- 5 площею 11, 7 кв.м. Житлова площа квартири становила 38,0 кв.м, площа підсобних приміщень - 18,4 кв.м, загальна площа квартири - 56,4 кв.м.

Всього по житловому будинку житлова площа становила 61,9 кв.м, площа підсобних приміщень - 30,7 кв.м, загальна площа - 92,6 кв.м.

Ухвалою народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 28.12.1984 року, між співвласниками був визначений порядок користування житловим будинком, відповідно до якого квартира № 1 була виділена у користування ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а квартира. № 2 - ОСОБА_9

Порядок користування господарськими будівлями цією мировою угодою не визначався, тому вони залишалися в загальному користуванні співвласників.

Після придбання ? частини домоволодіння ОСОБА_10 право користування квартирою № 2 перейшло їй, а після покупки другої половини домоволодіння ОСОБА_3 - право користування квартирою № 1 перейшло до ОСОБА_3 Господарські будівлі залишалися в загальному користуванні.

Як вказав позивач, за час проживання в будинку за згодою довіреної особи ОСОБА_10 розібрано сарай літ. "Б", який був побудований в 1952 році, а на його місці за свої кошти він побудував в 1988 році гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л". З моменту побудови й дотепер гараж з навісом перебував і перебуває в його користуванні. До квартири № 1 також за згодою довіреної особи ОСОБА_10 була прибудована житлова кімната 1-6 площею 11,5 кв.м, кухню 1-4 площею 12,4 кв.м, санвузол 1-5 площею 2,7 кв.м, сіни 1-7 площею 3,3 кв.м (житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а11-1"), а також зробив внутрішнє перепланування квартири № 1, об'єднавши коридор 1- 2 та дві житлові кімнати 1- 3 і 1- 4 в одну житлову кімнату 1- 2 площею 20,2 кв.м, збільшивши тим самим за рахунок перепланування житлову площу на 3,0 кв.м ( тех. паспорт від 13.01.2001 року). Зазначені житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а2-1, гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л" рішенням виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року узаконені за домоволодінням з тим, щоб право власності на них було встановлено в судовому порядку. Зроблене перепланування (утворення житлового приміщення 1- 2 площею 20,2 кв.м) у квартирі № 1 житлового будинку узаконене за домоволодінням рішеннями виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 734 від 25.12.2003 року, № 327 від 21.05.2004 року з визначенням житлової та загальної площі квартири № 1 в залежності від того, за ким з співвласників буде визначено право власності на житлову прибудову літ. "А''-1" та сіни літ. "а2-1" з урахуванням рішення суду щодо визначення права власності на прибудову літ. "А''-1" та сіни літ. "а2-1". Сараї літ. "Г", "Ж", "З" та літня кухня літ. "В" всі ці роки перебували в загальному користуванні співвласників. Порядок користування земельною ділянкою також фактично визначений не був.

02.06.2001 року ОСОБА_10 через довірену особу ОСОБА_14 уклала договір дарування належної їй ? частини домоволодіння по АДРЕСА_1 з відповідачкою ОСОБА_2.

Договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 і зареєстрований у реєстрі за № 2458. При укладанні договору дарування зроблені прибудови, гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л" та перепланування квартири № 1 в вартість відчужуваної ? частини не були включені, тому що ОСОБА_10 не належали. Підтверджується це договором дарування, копією довідки - характеристики № 007485 від 31.05.2001 року, що видавалася ОСОБА_10 , в якій зазначено, що житлова прибудова, сіни, гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л" та збільшення житлової площі у квартирі № 1 зроблені ОСОБА_3, та довідкою КП "ДМБТІ" № 7718 від 12.02.2002 року.

На земельній ділянці площею 927 км.м, з яких 7 кв.м є самозахват з боку ОСОБА_3 по червоній лінії, по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок літ. "А-1", гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л", літня кухня літ. "В", сараї літ. "Г", "Ж", "З", душі літ. "Е", "М", убиральні літ. "Д", "Н", огорожі № 1- 14, водоколонка № 15, мощіння І - V.

Відповідно до технічного паспорту житловий будинок літ. "А-1" складається з двох квартир:

квартири № 1, до якої входять коридор 1- 1 площею 8,9 кв.м, три житлових кімнати: 1- 2 площею 20,2 кв.м, 1- 3 площею 5,5 кв.м та 1- 6 площею 11,5 кв.м, кухня 1- 4 площею 12,4 кв.м, санвузол 1- 5 площею 2,7 кв.м та сіни 1- 7 площею 3,3 кв.м. Житлова площа квартири 37,2 кв.м, площа підсобних приміщень - 37,2 кв.м, загальна площа - 64,5 кв.м.;

квартири № 2, до якої входять коридор 2- 1 площею 10,5 кв.м, кухня 2- 2 площею 8,1 кв.м та три житлових кімнати: 2- 3 площею 17,6 кв.м, 2- 4 площею 11,7 кв.м та 2- 5 площею 10,9 кв.м. Житлова площа квартири 39,6 кв.м, площа підсобних приміщень - 18,6 кв.м, загальна площа - 58,2 кв.м. Усього по житловому будинку житлова площа 76,8 кв.м, площа підсобних приміщень - 45,9 кв.м, загальна площа - 122,7 кв.м

Крім того, як видно із технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, виготовленого КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 27.04.2001 року, домоволодіння має самочинно проведені переобладнання та споруди(а.с.248-251 т.1).

Таким чином, оскільки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 має самочинно проведені переобладнання та споруди, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 21 Постанови Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку земельна ділянка перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Колегія суддів вважає, що в зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зміну ідеальних часток домоволодіння, позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою є передчасними і також не підлягають задоволенню.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння шляхом знесення самочинного будівництва: житлової прибудови літ. "А''-1", сіней літ. "а2-1" та гаражу літ. „Б" з навісом літ. „Л" та відмовляючи в їх задоволенні, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ч.7 ст.376 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються роз'ясненнями, викладеними в п.п.22-25 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), зокрема тим, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Крім того, факту порушення будівельних норм і правил ОСОБА_2 не доведено.

Вирішуючи заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення виконкому Індустріальної районної ради № 308 від 16.05.2003 року та його скасування, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, керуючись ч. 3 ст 267 ЦК України, та посилаючись на те, що рішення Індустріальної районної № 308 було винесено 16.05.2003 року, до суду із позовом ОСОБА_2 звернулася у листопаді 2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Про прийняття вказаного рішення ОСОБА_2 було відомо з 2004 року, оскільки копія рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та на це рішення ОСОБА_3 посилався в уточненій позовній заяві від 16.01.2004 року, копія якої була отримана представником ОСОБА_2 У 2006 році ОСОБА_2 зверталася із заявою до виконкому про скасування вказаного рішення і 05.07.2006 року їй була надана відповідь про відмову у скасуванні рішення.

ОСОБА_3 заявив про застосування позовної давності.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини не спростовують.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на оплату експертиз в сумі 2829 грн. 42 коп., судового збору в сумі 1682 грн. 00 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., всього 4541 грн. 42 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток, визначення порядку користування земельною ділянкою і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Індустріальної районної у місті ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток, визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити в повному обсязі.

В решті рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова