Провадження № 2/235/602/15 Єдиний унікальний номер № 235/5041/14-ц
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого-судді Величко О.В.,
при секретарі Задерей А.В.
за участю представника позивача
Публічного Акціонерного Товариства
Комерційний Банк «Приватбанк» Мощінської Н.В.
за участю відповідача ОСОБА_3
за участю представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Красноармійську Донецької області цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -
Позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.
Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , просив відмовити в їх задоволенні. Вважає договір, на який посилається представник позивача, є нікчемним, оскільки заява-анкета не є формою кредитного договору, розрахунок заборгованості, наданий позивачем до матеріалів справи, не є належним доказом, оскільки не підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку.
Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 14.04.2011 року відповідач ОСОБА_5 уклала з позивачем кредитний договір б/н, відповідно якого відповідач отримала кредит у сумі 6200,00 грн. шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с. 7-32/.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
Як вбачається з матеріалів справи та згідно встановлених обставин справи, особа- позичальник ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, в якій обумовлено розмір щомісячних платежів, пеня та штрафні санкції зат несвоєчасне погашення заборгованості ( а.с. 7,8).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України).
Згідно ст.630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.
Договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Встановлено, що ОСОБА_3 підписала заяву, що містить пункт, яким позичальник засвідчує, що ознайомлений із умовами надання банківських послуг, а також згодна на те, що підписина нею заява-анкета разом із Пам»яткою клієнта та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг ( а.с. 7).
Окрім того, позивачка не заперечує, що отримала у банкоматі кошти з кредитної картки та розпорядилась ними, тобто банком було дотримано умови договору, декілька разів погашала заборгованість за договором. Одержавши з кредитної картки кошти, позивачка таким чином також підтвердила укладання договору між ним і відповідачем.
У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин»від 30 березня 2012 року роз'яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатися у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».
Отже, доводи представника відповідача про нікчемність спірного правочину через недотримання письмової форми кредитного договору та невідповідність чинному законодавству спростовуються заявою-анкетою (а.с. 7-8), яка відповідає правилам встановленим ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком, Положенню про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 року № 137.
Доводи представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості, наданий банком є неналежним доказом не доведені в судовому засіданні.
Що стосується застосування строків позовної давності, про які вказано відповідачкою в заяві про перегляд заочного рішення, яка міститься в матеріалах справи то суд виходить з наступного.
Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
В судовому засіданні ані представником відповідача, ані відповідачкою не було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Вказані учасники процесу взагалі просили відмовити в позові у зв»язку з нікчемністю договору.
Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 грн.
На підставі ст.ст. 526, ч. 1 ст. 530, 536, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 208, 209, 212, 213-218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: