У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, громадської організації «Водограй 42», товариства з обмеженою відповідальністю «Байкал», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору укладеним та дійсним, про визнання права користування кімнатою в гуртожитку, про визнання незаконним і скасування рішення адміністрації в частині про визнання недійсним ордера на житлову площу в гуртожитку,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з вересня 2005 року по травень 2011 року включно вона проживала у гуртожитку по АДРЕСА_1 у м. Рівному та сплачувала орендну плату, а наймодавці не заперечували проти такого проживання і приймали отримані кошти в рахунок оплати за найм житла. Можливості зареєструвати місце проживання у вказаному гуртожитку за час проживання їй не було надано, що пов'язано із постійною зміною власників гуртожитку. Вказувала, що вона правомірно отримала у користування житлову площу у кімнаті НОМЕР_1 у 2005 році. На підтвердження цього нею було надано копії квитанцій ТОВ «Байкал», ГО «Водограй 42» про оплату комунальних послуг, а також витяг з протоколу від 15 вересня 2005 року №7 засідання профкому Рівненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей №19» Рівненської міської ради. Вважала, що рішення про надання займаної нею кімнати ОСОБА_3 має бути визнане незаконним і скасоване, ордер № 09 визнаний недійсним, оскільки, відповідачі не врахували, що у вказаній кімнаті НОМЕР_1 фактично вона проживає на законних підставах.

З урахуванням наведеного позивачка просила суд визнати укладеним між нею та ГО «Водограй» договір оренди вказаної кімнати, визнати його дійсним; визнати за нею право користування зазначеною кімнатою; визнати незаконним і скасувати рішення комісії по розгляду звернень громадян, що надійшли до регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області в частині надання кімнати НОМЕР_1 ОСОБА_3, визнати недійсним ордер на житлову площу в гуртожитку, виданого ОСОБА_3

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили з того, що правовідносини щодо проживання у гуртожитку регулюються главою 4 ЖК УРСР, яка не передбачає можливості визнання договору найму кімнати у гуртожитку укладеним та дійсним, а також визнання права користування кімнатою у гуртожитку. При цьому позивачу було відмолено в реєстрації у гуртожитку у зв'язку із її забезпеченням іншим житлом.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, громадської організації «Водограй 42», товариства з обмеженою відповідальністю «Байкал», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору укладеним та дійсним, про визнання права користування кімнатою в гуртожитку, про визнання незаконним і скасування рішення адміністрації в частині про визнання недійсним ордера на житлову площу в гуртожитку за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько