У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Т.Л.,
Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформленого в рамках Пакету послуг «Новый ПУ «Забота» № 1946675, укладеного між сторонами, щодо повернення позивачу грошових коштів. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 42 245,22 грн, з яких пеня складає 13 753,55 грн, 3% річних у розмірі 1 127,49 грн, інфляційні витрати у розмірі 10 364,18 грн, а також завдану моральну шкоду в розмірі 20 тис. грн.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_6 3% річних в розмірі 1 127, 49 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягненні судового збору скасувати, та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 13 753,55 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 тис. грн та повернення судового збору задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 12 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформленого в рамках Пакету послуг «Новый ПУ «Забота» № 1946675 (далі - Договір), відповідно до умов якого вкладник (позивач) зобов'язалась в строк не пізніше 5 календарних днів з дня підписання цього договору передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 23 тис. доларів США та зобов'язується повернути вкладникові вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку визначеному цим договором.

За приписами ст. 1058 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (часина 6 стаття 1061 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 32 Закону України від 5 квітня 2001 р. № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) передбачено, що банк, який обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банки, які уклали агентські договори з юридичними особами (комерційними агентами), несуть відповідальність перед платником та отримувачем, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними (ст. 32.2 Закону).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що вкладник за домовленістю з банком вносить кошти у розмірі вкладу одним платежем/однією сумою на вкладний рахунок готівкою або перераховує з поточного рахунку вкладника НОМЕР_1, відкритого у рамках відповідного пакету послуг.

Повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється банком за домовленістю сторін шляхом перерахування коштів на рахунок. Після перерахування банком вкладу та нарахованих процентів на рахунок, зобов'язання банку за цим договором вважаються виконаними належним чином (п. 2.6 Договору).

Згідно із п. 3.4.5 Договору банк зобов'язується повернути вкладнику вклад в кінці строку розміщення вкладу або достроково в порядку, передбаченому цим договором, шляхом перерахування коштів на рахунок.

Під час розгляду справи відповідачем остаточно повернуто позивачу її вклад за договором, про що свідчить заява останньої про зменшення розміру позовних вимог від 26 січня 2015 року (а.с. 116).

З поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку з 12 вересня 2014 року до 23 жовтня 2014 року (а.с. 36) вбачається, що відповідачем на поточний рахунок 12 вересня 2014 року перераховано проценти по депозитному рахунку в розмірі 667,16 доларів США та суми депозиту в сумі 23 тис. доларів США. В цей же день з поточного рахунку на депозитний рахунок за договором банківського вкладу № 2021593 (а.с. 37) було переказано 16 287 доларів США.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України вказані обставини сторонами не спростовані.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та відповідно до наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем було допущено порушення умов договору банківського вкладу щодо строків його повернення позивачу, що в силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен нести відповідальність за його порушення.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за неналежне виконання умов договору, суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що положення ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» на спірні правовідносини не розповсюджуються, а отже підстави для стягнення пені відсутні, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами регулюються умовами договору банківського вкладу та нормами зобов'язального права, в той час як ст. 32 Закону передбачені види відповідальності банків при здійсненні переказу. Перерахування відповідачем суми банківського вкладу після закінчення строку його розміщення на поточний рахунок (12 вересня 2014 року) позивачем не заперечується, про що свідчить копія її вимоги, де вона зазначає про таке перерахування (а.с. 40).

При цьому слід зазначити, що відшкодування моральної шкоди за порушення банком зобов'язань, які виникли на підставі договору строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення законом та умовами договору не передбачена.

Здійснення посилання судами попередніх інстанцій при вирішенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди на положення ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», яке на спірні правовідносини не розповсюджується, всупереч позовних вимог, на законність судового рішення та правильність висновків судів не впливає.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а отже не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2015 року в частині позовних вимог про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук