РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 жовтня 2015р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б. Г.. при секретарі - Дорош Р. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, та просить визнати, що поширені відповідачем відомості, що вона, „краде гроші" та погано ставиться до дітей в школі не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати відповідача протягом 10 днів з дня набрання рішенням чинності спростувати у той же спосіб в який було поширено відомості інформацію про те, що вона, „краде гроші" та погано ставиться до дітей в школі, стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. та 243,60 грн. судових витрат.

В підтвердження позовних вимог позивач пояснює, що вона, ОСОБА_1 на даний час є в.о. голови правління ОСББ „Рідна домівка" та вчителем історії гімназії №2. Відповідачка - мешканка сусіднього будинку розповсюджує впродовж тривалого часу (вже більше року) серед мешканців будинків по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, які мають спільний двір, інформацію, що начебто вона „краде гроші".

Зокрема, те, що позивачка „краде гроші" відповідачка повідомила ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 які і повідомили позивачці вищевказані обставини.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача на розгляд справи у відсутність відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Нормою ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з нормою ст. 124 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання, а нормою ст. 382 КК України умисне невиконання рішення суду кваліфікується як злочин.

Відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Частиною 7 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до роз'яснення Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною, роз'яснено також Верховним Судом, вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Водночас, згідно з положеннями статті 277 ЦК України, і статті 10 ЦПК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ст. 24 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи.

В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що поширення недостовірної інформація відповідачем було здійснене шляхом поширення відомостей про те, що позивачка краде гроші, та погано ставиться до дітей в школі, що підтверджується матеріалами справи, та поясненнями свідків відібраними в судовому засіданні.

Тому, суд вважає, що позов в частинні визнання такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію, інформацію, що поширена ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 краде гроші, та погано ставиться до дітей в школі підлягає задоволенню.

В частинні стягнення моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., суд вважає що її слід зменшити, та стягнути з відповідачки на користь позивача моральну шкоду в сумі 450,00 грн.

Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі, а саме 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 23, 24, 82, 277 ЦК України, ст.ст. 68, 124 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати поширені ОСОБА_2 відомості, що ОСОБА_1 „краде гроші" та погано ставиться до дітей в школі такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію.

Зобов'язати ОСОБА_2 протягом 10 днів з дня набрання рішенням чинності спростувати поширену інформацію у той же спосіб в який було поширено відомості про те, що ОСОБА_1 „краде гроші" та погано ставиться до дітей в школі.

стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. та 243,60 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 450,00 грн. моральної шкоди та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: