АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа КП "Жилсервіс-2" ДМР про відшкодування шкоди,

встановила:

ОСОБА_5 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, та уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування завданої майнової шкоди кошти у сумі 49824 грн., у відшкодування моральної шкоди у сумі 23000 грн., та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

25 жовтня 2012 року виявила затоплення своєї квартири, внаслідок чого пошкоджено внутрішнє оздоблення квартири та майно.

Відповідно до звіту про оцінку вартості об'єкта, збиток, завданий затопленням квартири складає 39 298 грн. Разом з тим, під час затоплення було пошкоджено телевізор "Samsung UE-32 ES 5507", вартістю 4599,00 грн., диван-ліжко, вартістю 3000 грн. та іншим речам.

29 жовтня 2012 року комісією комунального підприємства "Жилсервіс-2" у складі головного інженера Морозюк О.П., ст. майстра ОСОБА_8 та майстра дільниці ОСОБА_9 було здійснено огляд АДРЕСА_1 та складено Акт про залиття, аварію, яка сталася у системі центрального опалення, гарячого водопостачання. Актом встановлено факт залиття АДРЕСА_1 квартирою, що розташована вище.

Актом встановлена причина залиття, а саме: самостійна заміна стояків системи опалення кухні в опалювальний сезон без згоди КП "Жилсервіс-2" і аварійною службою Бабушкінського району, кв. 60, 56 не з'єднали трубу системи опалення та не поставили тимчасову заглушку в кв. АДРЕСА_4.

Згідно відповіді Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради "Міські комунальні платежі" №93 від 22 листопада 2012 р., за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано чотири особи, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим позивач вказує, що вищезазначеними незаконними діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду в розмірі 23000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення, згідно п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у позові, оскільки судом не встановлено протиправність дій саме відповідача.

З такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Судом першої інстанці встановлені наступні обставини, які підтверджуються матеріалами справи.

ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 /а.с. 8/.

25 жовтня 2012 року, внаслідок затоплення квартири позивача, пошкоджено майно, яке знаходилося в квартирі.

29 жовтня 2012 року комісією комунального підприємства "Жилсервіс-2" у складі головного інженера Морозюк О.П., ст.майстра ОСОБА_8 та майстра дільниці ОСОБА_9 було здійснено огляд АДРЕСА_1 та складено Акт про залиття, аварію, які сталися у системі центрального опалення, гарячого водопостачання. Актом встановлено факт залиття квартири АДРЕСА_1 квартирою, що розташована вище.

Актом встановлена причина залиття, а саме: самостійна заміна стояків системи опалення кухні в опалювальний сезон без згоди КП "Жилсервіс-2" і аварійною службою Бабушкінського району, кв. НОМЕР_1, НОМЕР_2 не з'єднали трубу системи опалення та не поставили тимчасову заглушку в кв. АДРЕСА_4 /а.с. 13/.

Сторони не заперечували факту затоплення квартири позивача внаслідок нез'єднання труби системи опалення та відсутності заглушки в трубі, що розташована на кухні квартири АДРЕСА_4.

З наданих відповідачем пояснень встановлено, що до нього з приводу заміни труб теплопостачання звернувся сусід з квартири НОМЕР_2, який пояснив, що віднайшов працівників, що будуть здійснювати ремонти по заміні та домовився з КП "Жилсервіс-2" щодо отримання дозволу на такі роботи, та запропонував замінити і труби в його квартирі, нащо він погодився, взявши на себе зобов'язання лише з оплати праці найманих працівників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які належні та допустимі докази, які б спростовували вину відповідача в заподіянні шкоди позивачу, який надав згоду на заміну стояку в його квартирі, суду не надані.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що в даному випадку шкоду заподіяно позивачу з вини відповідача, оскільки ним не доведено відсутність його вини в завданні шкоди позивачу, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В матеріалах справи знаходяться висновки щодо оцінки вартості шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири позивача.

Так, згідно звіту про оцінку вартості об'єкта, збиток, завданий затопленням квартири АДРЕСА_1, розмір шкоди складає 39298 грн./т.1 а.с. 147-176/.

Згідно звіту про оцінку матеріальної шкоди, спричиненої трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, розмір шкоди складає 14227 грн. /т. 1 а.с.197-209/.

Враховуючи, що зазначені звіти мають різні оцінки вартості шкоди, апеляційний суд роз'яснив сторонам ст. 10 ЦПК України та попередив про наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій щодо визначення вартості шкоди експертним шляхом, однак відповідних клопотань про призначення відповідної експертизи сторонами не заявлено.

У відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Колегія суддів вважає за необхідне, оцінивши докази, взяти до уваги звіт про оцінку матеріальної шкоди, спричиненої трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, де визначений розмір шкоди 14227 грн., оскільки в зазначеному звіті, оцінка матеріальної шкоди визначена відповідно до площі пошкоджень, які зазначені в акті від 29.10.2012 року /т. 1 а.с. 13, 197-209/.

Згідно акту ТОВ "АЛВА СЕРВІС" оцінки технічного стану № 12119848 від 08.11.2012 р., телевізора "Samsung UE-32 ES 5507", вартістю 4599,00 грн., у результаті тестування заявлена несправність підтвердилась. Виявлені сліди корозії, внаслідок порушення споживачем правил і умов експлуатації. Телевізор повністю пошкоджений водою: системна плата, блок живлення і LED панель (рідиною пошкоджені внутрішні елементи рідкокристалічної матриці 32") /т.1 а.с. 14,15/.

За таких обставин, розмір заподіяної шкоди складає 18806 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача(14227+4599).

Інші позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки не доведені у відповідності із вимогами ст. 10 ЦПК України.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд прийшов до висновку, враховуючи вимоги п.3 ч. 2 ст. 23, 1167 ЦК України, що позивачем доведено заподіяння йому моральної шкоди внаслідок пошкодження майна.

Разом з тим апеляційний суд, враховуючи характер та ступень моральних страждань позивача, розмір шкоди, вважає неохідним зменшити розмір моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн., відмовивши в решті позовних вимог в цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 18806 грн., у відшкодування моральної шкоди 500 грн. та судові витрати в сумі 609 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

Л.О. Каратаєва