Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про звернення стягнення за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня

2014 року,

встановила:

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що невиконання ОСОБА_3 умов кредитно-заставного договору від 11 липня 2008 року, укладеного між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, призвело до утворення заборгованості, яка станом на 22 листопада 2012 року склала 197 573,68 грн та в добровільному порядку сплачена не була.

Просило витребувати у ОСОБА_3 автомобіль марки Daewoo, модель Nexiа, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля

ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію технічного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України по свідоцтву про реєстрацію технічного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

19 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет застави скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 11 липня 2008 року, яка станом на 22 листопада 2012 року становила

112 440,42 грн звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Daewoo, модель Nexiа, 2008 року випуску, державний номерний знак

НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України та наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета застави. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 допустив прострочення внесення чергових щомісячних платежів, що призвело до утворення заборгованості, тому позивач набув право звернення стягнення на предмет застави.

Висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 11 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 56 668,03 грн з виплатою 20,04% річних з кінцевим терміном повернення 10 липня 2015 року.

За умовами даного договору ОСОБА_3 передав у заставу

ПАТ КБ «ПриватБанк» належний йому на праві власності автомобіль марки Daewoo, модель Nexiа, 2008 року випуску, державний номерний знак

НОМЕР_1.

Крім того, виконання умов указаного договору забезпечено договором поруки, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та публічним акціонерним товариством «Акцент - Банк», за умовами якого розмір відповідальності останнього обмежується сумою 1 000 грн.

На підтвердження доводів позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором станом на 22 листопада 2012 року, з якого вбачається, що загальний розмір заборгованості становить 197 573,68 грн та складається з наступного: 64 654, 25 грн заборгованість за кредитом, 36 371, 84 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 8 808,15 грн заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 78 093,07 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; також штрафи: 250 грн штраф (фіксована частина) та 9 396,37 грн штраф (процентна складова).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України визначено, що застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Приписами частин 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Установивши, що з лютого 2009 року відповідач допустив прострочення внесення чергових щомісячних платежів щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка добровільно сплачена не була, суд дійшов правильного правового висновку, що за наявності виниклої заборгованості Банк має право звернути стягнення на предмет застави.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно ч. 1 ст. 337 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська