Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1138/15-ц
Провадження №: 2/332/529/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запорожжя у складі:

головуючого судді: Федоренко О.І.

при секретарі: Васильченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2015р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що відповідачка є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_4. Мати дитини, ОСОБА_2 з 2004 року знаходилась в розшуку, згідно доданих копій довідок Заводського РВ ЗМУ УМВС України від 15.11.2004 р., від 13.09.2006 р., як така, що втратила родинні зв'язки. До того вона добровільно передала позивачці, як бабусі, дитину на виховання. Батько дитини, ОСОБА_4 в 2002 році виїхав з АДРЕСА_1, але 23.08.2002 року він був знятий з реєстрації у зв'язку з переїздом до АДРЕСА_2.. Проте за даними Юріївського РВ УМВС України в Дніпропетровській обл.. він не зареєструвався. ОСОБА_4 жодного разу з 2003 року не поцікавився долею своєї дитини, ніде не зареєстрований, його розшуки результату не дали. З урахуванням вказаних обставин, рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2006 р. відповідачка ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були визнані безвісно відсутніми. В серпні 2013 року відповідачка з'явилась і з того часу проживає в АДРЕСА_3.. Через це рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 р. було скасовано рішення про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою. Рішення в частині щодо батька дитини, ОСОБА_4, залишилось в силі.Однак відповідачка життям дитини не цікавилась, утриманням її не займалась.Рішенням Заводського районного суду від 04.11.2014 р. відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки (а.с.10).Опікуном дитини була призначена позивачка, згідно доданої копії розпорядження голови Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради (а.с.12).

Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти керуючись ст.ст.180-183 СК України.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та позов підтримала.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка є матір'ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.4), яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, ухиляється від своїх обов'язків по утриманню дитини. ОСОБА_2 має нерегулярний, непостійних доход, стан відповідачки дозволяє їй виділяти кошти на утримання дитини.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин, які мають істотне значення для вирішення спору, виходячи з встановленого мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, оскільки батьки зобов'язанні в рівній мірі приймати участь в утриманні та забезпеченні дитини.

Керуючись ст.ст.180, 182-184 СК України, ст.ст.57-60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800грн.00 коп. щомісячно, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 16.03.2015 р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. в дохід держави

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.І.Федоренко