Справа № 433/1900/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді -Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Ананка В,ячеслава Вікторовича, ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 серпня 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 викупили у відповідачів, співвласників майнових паїв КСП ім. Чапаєва смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області , виділене останнім в натурі нерухоме майно у вигляді: нежитлового приміщення кормоцеху № 050 ( спецхоз), 1972 , що розташоване в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Східна, б. № 1-в та приміщення дизельної № 053 (спецхоз) ,1973 за цією ж адресою. Вказану домовленість було оформлено розписками , відомостями на виплату грошей та договорами купівлі - продажу. Позивачами було передано домовлену суму за придбання зазначеного нерухомого майна, а відповідачі в свою чергу фактично передали позивачам у власність дане нерухоме майно. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки процедура посвідчення правочину у нотаріальному порядку та реєстрація права власності, за якої було набуте нерухоме майно на даний час не врегульована нормами чинного законодавства. Зазначені обставини позбавляють позивачів можливості узаконити укладені між ними та відповідачами правочини, у звязку з чим позивачі змушені звернутися до суду за захистом свого майнового права. Позивачі просять суд визнати за ними право власності на нежитлове приміщення ( кормоцех), що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, на вул. Східна, б.№ 1-в та приміщення дизельної за цією ж адресою у рівних долях , по ? частини кожному.

Позивачі до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили задовольнити позов у поновному обсязі.

Відповідачі також у судове засідання не з,явились, надали до суду заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просили дану справу розглянути без їх участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідачі : ОСОБА_5, Ананка В,ячеслав Вікторович, ОСОБА_4 є співвласниками майнових паїв КСП ім. Чапаєва смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області , що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат) : серії ЛУ № 00533 від 21 лютого 2002 року виданий ОСОБА_4О ( з загальної вартості майна пайового фонду частка визначена в розмірі 8786 гривень , або 0,298 відсотків) ; серії ЛУ № 005430 від 27 лютого 2002 року виданий ОСОБА_6 ( з загальної вартості майна пайового фонду частка визначена в розмірі 5105 гривень , або 0,069 відсотків ) ; серії ЛУ № 005312 від 18 лютого 2002 року виданий ОСОБА_3 ( з загальної вартості майна пайового фонду частка визначена в розмірі 17526 гривень , або 0,594 відсотків ).

Згідно протоколу наглядової ради бувшого КСП ім. Чапаєва № 19 від 05 серпня 2015 року відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було виділено майновий пай у вигляді будівлі кормоцеху 050 Спецхоз 1972 , вартістю 8 500 гривень, як пайщикам бувшого КСП ім. Чпаєва згідно поданих ними заяв.

Згідно протоколу наглядової ради бувшого КСП ім. Чапаєва № 20 від 01 серпня 2015 року відповідачу ОСОБА_4 було виділено майновий пай у вигляді дизельної 053 Спецхоз 1973 вартістю 2 000 гривень , як пайщику бувшого КСП ім. Чапаєва згідно поданої нею заяви.

Відповідно до договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 10.08.2015 року ,який було укладено між позивачами та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_3 , позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали, а відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3І продали нежитлове приміщення кормоцеху № 050, Спецхоз 1972, що знаходиться за адресою : смт. Троїцьке Луганської області, вул. Східна , будинок № 1-в. за 8 500 гривень. Договір уклали у простій письмовій формі. Про отримання відповідачем ОСОБА_6 грошей у сумі 896.00 гривень , а відповідачем ОСОБА_3 грошей в сумі 7604 гривен, за продане ними позивачам нежитлове приміщення за вказаним договором купівлі - продажу свідчать вчинені ними розписки від 05 серпня 2015 року.

Відповідно до договору купівлі- продажу нежитлового приміщення від 10.08.2015 року , який було укладено між позивачами та відповідачем ОСОБА_4, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали, а відповідач ОСОБА_4 продала нежитлове приміщення дизельної № 053 ( спецхоз), 1973 , що знаходиться за адресою : смт. Троїцьке Луганської області, вул. Східна , будинок № 1-в за 2 000 гривень. Договір уклали у простій письмовій формі. Про отримання відповідачем ОСОБА_4 грошей у сумі

2 000 гривень за продане нею позивачам нежитлове приміщення за вказаним договором купівлі - продажу свідчить вчинена нею розписка від 10 серпня 2015 року.

Оформити раво власності на отримане за договорами купівлі - продажу майно позивачі позбавлені можливості , оскільки процедура посвідчення правочинів в нотаріальному порядку та реєстрація права власності, за якої було набуте майно на даний час не врегульована нормами чинного законодавства.

Відповідно до статті 7 Закону України « Про колективне сільськогосподарське підприємство»( далі по тексту ЗУ про КСП ) об,єктами права колективної власності є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески членів підприємства, виготовлена ними продукція, одержані доходи, майно, отримане на законних підставах.

Майно у колективному підприємстві належить на праві власності його членам.

Суб,єктом права власності в підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени в частині майна, які його отримують при виході з підприємства.

Згідно ст. 9 ЗУ про КСП право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудової участі.

Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від його частини в пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у в збільшенні частини в пайовому фонді. Ці правовідносини регулюються статутом підприємства.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства має після припинення членства в підприємстві.

У разі припинення членства в підприємстві його колишні члени мають право на пай у натуральному вираженні. У грошовому вираженні, цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін формою.

Відповідно до п.п. 8,9 « Порядку поділу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року № 62- кожний із співвласників має право використовувати свій майновий пай , зокрема отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи спільно з членами своєї сім,ї і використовувати майно на свій розсуд, відчужувати пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. ст. 203 , 204, 207 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах,якими обмінялись сторони.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статі 392 ЦК України, власник майна може пред,явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивачі домовилися з відповідачами щодо усіх істотних умов укладених між ними правочинів по купівлі- продажу : нежитлового приміщення кормоцеху № 050 ( спецхоз), 1972 , що розташоване в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Східна, б. № 1-в та приміщення дизельної № 053 (спецхоз) ,1973 , що підтверджується відповідними доказами, відповідачі не заперечують проти даних правочинів, фактично відбулося повне виконання правочинів. Дані правочини відповідають дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаних правочинів відсутні з незалежних від позивачів зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачів може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачі звернулися до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як вони набули у власність зазначені нежитлові приміщення у

вигляді нежитлового приміщення кормоцеху № 050 ( спецхоз), 1972 , що розташоване в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Східна, б. № 1-в та приміщення дизельної № 053 (спецхоз) ,1973, однак у них відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідних правочинів.

На підставі ст.,ст. 204,207,391,392ЦК України, ст., ст. 7, 9 Закону України « Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року № 2114- XII , п..п. 8,9 « Порядку поділу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року № 62, керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Ананко В,ячеслава Вікторовича, ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності , в рівних частках, по ? частки кожному , на нежитлове приміщення (кормоцеху) , що розташоване в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області , вул. Східна , буд. № 1-в та приміщення дизельної ( інв. № 53).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Н.В. Крівоклякіна.