Справа № 363/4440/14 Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/2674/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 46 19.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Сліпченка О.І.

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року по справі за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі є власниками земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1, площею 0,1330 га. Позивач зазначав, що матеріалами інвентаризації АДРЕСА_1 вставлено, що відповідачами здійснено самовільне зайняття земельної ділянки загального користування по АДРЕСА_1 шляхом встановлення цегляного паркана.

В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати відповідачів відновити стан самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування по АДРЕСА_1 шляхом знесення паркану.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року відмовлено в задоволенні позову .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення відповідачами порушення згаданого в п. б) ч. 1 ст. 211 ЗК України на основі належних, допустимих і достатніх доказів в суді не доведено, а тому підстав для покладання на них цивільної відповідальності згідно ст. 212 ЦК України по справі немає та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову .

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1330 га в с. АДРЕСА_1, що підтверджуються державним актом виданим 14 січня 2008 року на підставі договору дарування земельної ділянки НОМЕР_1 від 12 квітня 2007 року. (а.с.46).

Як вбачається з фотографії наданій представником позивача для підтвердження своїх позвних вимог, на цій земельній ділянці розташовані об'єкти нерухомого майна - житловий будинок та паркан. Опис меж та план зовнішніх меж земельної ділянки складено начальником Вишгородського районного управління (відділу) земельних ресурсів Сергієнком В.І.

Відповідачі є власниками земельної ділянки площею 0,1330 га по 1/2 частині кожний, згідно встановлених на той час її меж в натурі на місцевості. 14 січня 2008 року про це видано відповідачам державний акт на підставі договору дарування від 12 квітня 2007 року.

Разом з тим в актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06 серпня та 19 грудня 2014 року вбачається про встановлення факту самовільного захоплення відповідачами частини земельної ділянки загального користування площею 0,0170 га по АДРЕСА_1, на якій встановлено паркан з монолітного стрічкового фундаменту, стовпи оздоблені декоративною штукатуркою. У зв'язку з тим, що самовільно зайнято частину земель загального користування АДРЕСА_1 значно звузилась, що призводить до значних незручностей в користуванні проїздом.

Ці обставини встановлені членами виконкому Новопетрівської сільської ради й землевпорядником ОСОБА_6 на підставі матеріалів інвентаризації земель с. Нові Петрівці (затверджених рішенням Новопетрівської сільської ради №502-22-6 від 25 квітня 2013 року) та зведеного кадастрового плану земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, складеного інженером-геодезистом ОСОБА_7

Встановлено, що зазначені акти землевласникам на ознайомлення не надавався, підпис, пояснення чи інші застереження останнього ньому відсутні, що є недотриманням вимог ст. 78 і 79 ЗК України (щодо реалізації власником свого права володіння земельною ділянкою).

Згідно статті 60 ЦПК України встановлено, що «кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу», а згідно статті 60 ЦПК України встановлено, що «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участе ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Будь-які належні докази того, що вказані акти направлено відповідачам та ними отримані в справі відсутні.

Не доведено в суді й твердження позову про порушення відповідачами земельного законодавства шляхом самовільного захоплення земельної ділянки і як наслідок порушення прав позивача (п. б) ч. 1 ст. 211 ЗК України).

Так, як вбачається з фотографії паркан на межі з вулицею зведено по всій вулиці. Крім того з урахуванням цієї межі побудовано наявну інфраструктуру вулиці, облаштовано прибудинкову територію, побудовано дорогу з твердим покриттям, прокладено лінію електропередач на ж/б опорах, проведено благоустрій.

Ці обставини підтверджуються також даними зведеного інвентаризаційного плану, з якого вбачається, що фронтальна лінія приватних земельних ділянок по АДРЕСА_1 є прямою та незмінною.

Крім того, суду не подано доказів самовільного зайняття відповідачами спірної земельної ділянки в розумінні ст. 53-1 КУпАП, а дані про встановлення в передбаченому Законом порядку факту порушення відповідачами земельного законодавства й притягнення їх до відповідальності з визнанням вини за ст. 53-1 КУпАП у справі відсутні.

Отже факт вчинення відповідачами порушення згаданого в п. б) ч. 1 ст. 211 ЗК України на основі належних, допустимих і достатніх доказів в суді не доведено, а тому підстав для покладання на них цивільної відповідальності згідно ст. 212 ЦК України по справі немає.

Сам факт виявлення позивачем невідповідності розміщення паркану при проведенні інвентаризації земель не свідчить про самовільне захоплення відповідачами земельної ділянки площею 0,0170га.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач не надав суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позов не підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана відповідна оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, в якій ставиться питання про ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: