Справа № 583/2741/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Олійник О.В.,

за участю секретаря Наливайкіної Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності, встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 04.08.2005 року помер її батько ОСОБА_4, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за місцем її проживання та реєстрації по пров. Піонерський, 18, м. Охтирка Сумської області. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно своїм дітям ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 Між спадкоємцями була досягнута усна домовленість, що спадщину після смерті рідного батька приймають всі діти, але відповідач сплатить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну їм частку спадщини. На даний час домовленість не виконана, виникли суперечки з приводу спадщини, позивач позбавлена можливості звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину та провести державну реєстрацію своєї частки за відсутності документів на спадкове майно та заповіту, який знаходиться у ОСОБА_2 В звязку з чим просить визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння та 1/3 частину земельної ділянки по пров. Бригадирівський, 6, м. Охтирка Сумської області.

01 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2015 року при ознайомленні зі змістом заповіту від 12.08.1997 року, який відповідач надав у судове засідання, виявлено, що заповіт містить помилки, які є перешкодою ОСОБА_1 для оформлення спадкових прав за заповітом. Адреса місця реєстрації та проживання заповідача ОСОБА_4 при його житті у заповіті зазначена пров. Бригадирський, 6, м. Охтирка, однак адреса реєстрації та місця проживання заповідача на момент складання і посвідчення заповіту юридично значиться як пров. Бригадирівський, 6, м. Охтирка Сумської області. Також заповіт від 12.08.1997 року складений на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, однак згідно паспорту громадянина України правильними даними позивачки є ОСОБА_1. В звязку з чим, просить встановити факт того, що місцем мешкання ОСОБА_4, смерть якого настала 04.08.2005 року, станом на 12.08.1997 року вважається будинковолодіння за адресою по пров. Бригадирівський, 6, м. Охтирка Сумської області, та заповіт від заповідача ОСОБА_4 від 12.08.1997 року, посвідчений державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-2391, в частині, що стосується спадкоємця ОСОБА_1 належить ОСОБА_1, замість помилкового ОСОБА_5.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2015 року вказані позови обєднані в одне провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. ЇЇ представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, однак стягнення з ОСОБА_2 судових витрат у справі вважає необгрунтованим.

Третя особа ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що не може зявитися в судові засідання у звязку з поганим станом здоровя, свою частину спадщини по заповіту добровільно віддала братові ОСОБА_2, претензій на спадщину не має.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП № 012459 виданим 05.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції. (а.с.9)

За життя ОСОБА_4 12.08.1997 року, склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 кожному в рівних долях, про що в матеріалах справи мається копія заповіту від 12.08.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №2-2391 (а.с.54).

З матеріалів інвентарної справи № 1704, оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договору про право побудови житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30.04.1952 року, зареєстрованого Охтирською держнотконторою 26.08.1952 року за реєстраційним № 4420, належить домоволодіння по пров. Бригадирівський, 6, м. Охтирка Сумської області.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення Охтирської міської ради № 577 від 16.12.1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, розташованої по пр. Бригадирівський, 6, м. Охтирка, Сумська область, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що мається копія державного акту на право власності серії СМ № 063745, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №101 (а.с.25).

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені … факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідач не надав суду заперечень щодо того, що спадкоємицею майна за заповітом ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2, ОСОБА_3, є ОСОБА_1, яка помилково в заповіті вказана як ОСОБА_5

Суд вважає, що факт належності заповіту ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження в суді, такий факт має юридичні наслідки, тому доцільно захистити права позивачки, задовольнивши її вимоги про встановлення факту, що заповіт ОСОБА_4 від 12.08.1997 року належить ОСОБА_1, як одній із спадкоємців за заповітом.

Згідно статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог статей 1268 - 1269 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до листа Охтирської нотаріальної контори від 10.09.2015 року № 428/01-16, після смерті ОСОБА_4, померлого 04.08.2005 року, була заведена спадкова справа за № 316/2005 р., із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 (а.с. 49).

З довідки № 728, виданої 09.09.2015 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_9, яка померла 04.01.1995 року, разом з нею був зареєстрований її чоловік ОСОБА_4 за адресою м. Охтирка пров. Бригадирівський, 6.

На момент смерті ОСОБА_4, який помер 04.08.2015 року, він був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним була зареєстрована його донька ОСОБА_1

Таким чином, позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька.

Сторони повідомили суд про відсутність у них оригіналу договору про право побудови житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30.04.1952 року та державного акту на земельну ділянку по пр. Бригадирівському, 6, м. Охтирка Сумської області.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2015 року виданої державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, вбачається, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку, визнати за собою право власності на спадкове майно, тому її права слід захистити, визнавши за нею право власності на 1/3 частину спадкового майна.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 23.07.2015 року (а.с.60) у справі про визнання права власності в порядку спадкування було сплачено фахівцю в галузі права, який має вищу юридичну освіту і займається підприємницькою діяльністю з надання юридичних послуг ОСОБА_6 1500,00 грн. винагороди за надання правової допомоги та підготовку позову у справі про визнання права на спадщину, що підтверджується розрахунковою квитанцією від 23.07.2015 року, актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги (а.с.63, 64).

ОСОБА_6 протокольною ухвалою суду від 10.09.2015 року за заявою позивачки ОСОБА_1, заявленою письмово і зробленою ним особисто в судовому засіданні у справі про визнання права власності в порядку спадкування, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу (а.с.74-75).

Під час провадження у даній цивільній справі ОСОБА_6 готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, позовну заяву, заяву про збільшення позовних вимог, клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів та інші клопотання, ознайомлювався з матеріалами справи, надавав правову допомогу позивачці ОСОБА_1 у судовому засіданні 10.09.2015 року тривалістю 44 хв.

У судових засіданнях 13.10.2015 року, 28.09.2015 року ОСОБА_6 брав участь як представник ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою за рішенням суду, у її відсутності, а ЦПК не передбачає компенсацію витрат по оплаті послуг представника у суді.

У справі про встановлення факту належності правовстановлюючого документу питання допущення ОСОБА_6 як особою, яка надає правову допомогу в порядку ст. 56 ЦПК України, ухвалою суду не вирішувалося.

Докази, що ОСОБА_6 представляє інтереси ОСОБА_1 з позову про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в матеріалах справи відсутні.

Тому з урахуванням вимог розумності, справедливості суд оцінює розмір компенсації витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, в сумі 700 грн.

Витрати сплачені БТІ на оплату інвентаризації домоволодіння в сумі 300 грн., яка проводилася за ініціативою позивача, не є судовими витратами в розумінні ст.79 ЦПК України, тому стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що заповіт ОСОБА_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений 12.08.1997 року державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №2-2391, належить ОСОБА_1, як одній із спадкоємців за цим заповітом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинковолодіння з господарськими спорудами, розташованими за адресою: пров. Бригадирівський, 6, м. Охтирка Сумської області, у вигляді житлового будинку літ. «А-1Ж» загальною площею 33,8 кв.м, прибудови літ. «а», сараю літ. «Б», сараю прибудови літ. «б», літньої кухні літ. «В», сараю прибудови літ. «в, в1», погребу літ. «пг», огорожі № 1,2, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 04.08.2005 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: пров. Бригадирівський, 6, м. Охтирка Сумської області, загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:017:0010, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 04.08.2005 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2) судовий збір в сумі 1035,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2) витрати на оплату правової допомоги в сумі 700 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Олійник