Справа № 363/1299/15-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/6153/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою садового товариства «Сонячний-2004» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом садівницького товариства «Дружба» до садового товариства «Сонячний-2004», третя особа - Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року СТ «Дружба» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивувало наступним: єдина проїзна дорога до товариства пролягає через землі загального користування сусіднього СТ «Сонячний-2004» по вул. Ветеранська 7. Оскільки відповідач відмовляється укласти договір на встановлення земельного сервітуту про користування вказаною дорогою, то товариство змушене звернутися до суду за захистом прав своїх членів. З урахуванням уточнень позовних вимог просило суд встановити право постійного, безоплатного земельного сервітуту за членами СТ «Дружба» у вигляді права проходу та проїзду на велосипеді, проїзду на транспортному засобі по наявному шляху на дорозі загального користування по вул. Ветеранській 7 в СТ «Сонячний-2004», визначити межі дороги по вул. Ветеранській, 7 згідно її діючої ширини 6 м та генерального плану СТ «Сонячний-2004», зобов'язати садоводів СТ «Сонячний-2004» розчистити вул. Ветеранську 7 від всіх самовільно посаджених дерев та кущів та встановити за членами СТ «Сонячний-2004» право постійного, безоплатного земельного сервітуту у виді права проходу та проїзду на велосипеді по дорогам загального користування СТ «Дружба».

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2015року позовні вимоги задоволено частково. Встановлено садівницькому товариству «Дружба» право постійного, безоплатного земельного сервітуту у виді права проходу та проїзду на велосипеді, проїзду на транспортному засобі по наявному шляху на дорозі загального користування по вул. Ветеранській 7 садового товариства «Сонячний-2004» Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, відповідач СТ «Сонячний-2004» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтувало скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі. Зазначає, що судом не було залучено до участі у справі Вишгородську районну державну адміністрацію Київської області, в той час як спірна земельна ділянка знаходиться лише у користуванні СТ «Сонячний-2004», а право власності на неї належить районній адміністрації. Також зазначає, що судом не перевірено, чи СТ «Дружба» є власником земельної ділянки, оскільки ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки. Крім того судом не взято до уваги положень ст. 402 ЗК України щодо того, що судом земельний сервітут встановлюється лише у разі недосягнення домовленості щодо користування землею між сторонами, оскільки СТ «Дружба» не зверталося до СТ «Сонячний-2004» із проектом земельного сервітуту. Не було запропоновано позивачем й варіанту по спільному утриманню дороги та внесення плати за неї, хоча СТ «Сонячний-2004» регулярно сплачує плату за землю, якою користується, зокрема й за землю під спірною дорогою. Таким чином встановлення безоплатного сервітуту призведе до того, що для СТ «Сонячний-2004» користування дорогою фактично буде платним, в той час як для членів СТ «Дружба» - безоплатним, що є несправедливим та нелогічним.

Окрім наведених аргументів щодо незаконності рішення суду першої інстанції апелянт також зазначив, що встановлення сервітуту здійснюється виключно за умов и неможливості задоволення потреб особи, що вимагає його встановлення, в інший спосіб. При цьому позивачем не було надано до суду доказів того, що проїзд по вул. Ветеранській 7 є єдиним шляхом до його території. Навпаки, матеріали справи містять дані щодо того, що до території СТ «Дружба» генеральним планом передбачено два проїзди. За таких умов передбачені законом підстави для встановлення сервітуту відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду не відповідає наведеним вимогам.

Ст. 3 ЦПК України встановлено, що особа в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до положень ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

В ході розгляду справи позивачем не було належним чином доведено того факту, що позивач не має можливості проходу/проїзду до території товариства іншим шляхом ніж по вул. Ветеранській 7. В ході розгляду справи суд неодноразово звертав увагу представника позивача на дану обставину, однак останній так доказів з цього приводу й не надав. Звертала увагу позивача на відсутність доказів з даного приводу й колегія суддів апеляційного суду під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, роз'яснювала положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України та надавала можливість представнику позивача усунути даний пробіл, однак останній відмовився від цього. При цьому представник позивача пояснив, що оскільки СТ «Дружба» брало участь у будівництві дороги по вул. Ветеранській 7, користуватися іншою дорогою його члени не бажають.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що посилання позивача на можливість проходу/проїзду до території СТ «Дружба» лише по вул. Ветеранській 7 залишилися недоведеними, відтак позовні вимоги, що ґрунтуються на даному твердженні, до задоволення не підлягають.

Не можуть вважатися належними доказами з цього приводу посилання позивача на встановлення даної обставини рішенням Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 року у справі за позовом СТ «Дружба» до ОСОБА_2, третя особа - СТ «Сонячний-2004», про звільнення доріг загального користування. В мотивувальній частині даного рішення міститься вказівка на те, що судом першої інстанції було встановлено, що дорога по вул. Ветеранській 7 була збудована загальними силами СТ «Дружба» та СТ «Сонячний-2004» та є єдиним доступним проїздом до СТ «Дружба». Таким чином дана фраза засвідчує обставини, які вважав встановленими суд першої інстанції (Вишгородський районний суд Київської області). В той же час вищезгаданим рішенням апеляційного суду рішення суду першої інстанції було скасоване. За таких умов жодним чинним судовим рішенням не встановлюється преюдиційності даного факту.

На противагу позиції позивача матеріали справи містять лист Вишгородського районного відділу земельних ресурсів (а.с. 58), відповідно до якого проект СТ «Дружба» передбачає наявність двох в'їздів на його територію: східний (який на даний час проходить по території СТ «Сонячний-2004») та запасний в'їзд з північно-східної сторони. Таким чином відповідно до плану самого позивача вул. Ветеранська 7 є не єдиним проїздом до території товариства. Колегія суддів критично ставиться до посилань представника позивача щодо того, що північно-східний проїзд на даний час закритий, оскільки з цього приводу не було представлено жодного доказу. На вказану обставину також неодноразово зверталася увага представника позивача, однак той відмовився надавати будь-які докази з цього приводу. Більш того, з тексту зазначеного листа відділу земельних ресурсів вбачається ще й той факт, що окрім вул. Ветеранська 7 проїзд до СТ «Дружба» по території СТ «Сонячний-2004» можливий ще й іншими вулицями (в'їзд 1, 2, 3, 4, 5), однак самі члени СТ «Дружба» самовільно перегородили парканами ці в'їзди, зайняли майданчики для розвороту транспорту. Також з тексту листа вбачається, що до території СТ «Дружба» ведуть й пожежні заїзди із захисної дамби, з території СТ «Урожай», однак дані заїзди також були перекриті.

Усе вищенаведене дає підстави вважати, що хоча вул. Ветеранська 7 можливо і є найбільш зручним проїздом до території СТ «Дружба», однак жодним чином не являється єдиним таким проїздом, що виключає наявність передбаченої положеннями ст. 401 ЦК України основної передумови для встановлення сервітуту - неможливості задоволення потреб землекористувача іншим способом. За таких умов позовні вимоги не підлягають до задоволення. В той же час суд першої інстанції не звернув на наведені обставини своєї уваги, що призвело до невірного вирішення позову.

Також колегія суддів вважає, що вимога про встановлення безоплатного сервітуту не може бути задоволена ще й з тих підстав, що відповідач сам сплачує плату за землю під спірною дорогою, відтак його користування даною землею є платним. За таких умов встановлення для позивача безоплатного сервітуту поставить його в більш вигідні в порівнянні з відповідачем умови. При цьому з вимогою про встановлення оплатного сервітуту позивач не звертався, його умови не розробляв та не пропонував, що у відповідності до встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності не дає суду право самостійно встановити оплатний сервітут.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу садового товариства «Сонячний-2004» задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог садівницького товариства «Дружба» до садового товариства «Сонячний-2004», третя особа - Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про встановлення земельного сервітуту.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді