АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Нежура В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Усика Г.І., Соколової В.В.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, -

В С Т А Н О В И Л А

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.10.2013 р., позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 20 781, 17 коп. та вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 18 червня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1, яка дії в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

10.11.2014 р. цивільна справа надійшла до Апеляційного суду м. Києва та призначена до судового розгляду.

Апелянт зазначає у своїй скарзі на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, суд позовна заява подана з пропуском строку позовної давності, який розпочався з часу смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, а з даним позовом ОСОБА_3 звернулася в листопаді 2014 року, не взяв до уваги, що вимоги ст. 1232 ЦК України про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця поширюється на тих спадкоємців, які прийняли спадщину, а не на тих, які визнані судом спадкоємцями. Також, вважає квитанції в якості доказів про вартість ліків не містять даних про те що саме ці суми сплачувала позивач, а тому не є належним доказом.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримала подану скаргу, із викладених в ній підстав, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи пред*явлений позов в повному обсязі суд першої інстанції керуючись ст. 1232 ЦК України виходив із того, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 витрат на утримання, догляд, лікування і поховання спадкодавця є обґрунтованими і доведеними.

Але погодитися з таким висновком суду в повній мірі не можна.

Відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, з 24.09.1994 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від першого шлюбу у ОСОБА_6 є донька ОСОБА_2, що було підтверджено рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2010 р.

З вересня 2004 року спадкодавець тяжко хворів, переніс гострий інсульт, був визнаний інвалідом першої групи та потребував постійного догляду. Доглядала та утримувала його дружина (позивачка), у зв*язку із чим несла витрати на лікування та утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, витрати з організації поховання несла позивачка.

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2010 р. право на спадщину за законом крім дружини померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3, в рівних частках має також його донька ОСОБА_2.

Вирішуючи справу суд не звернув увагу на те, що витрата понесені за проведення поминального обіду та замовленого автотранспорту відповідно в сумі 5 888,40 грн. і 1568,96 грн., були оплачені Філією Київського електровагоноремонтного заводу, проти чого представник позивача в суді апеляційної інстанції не заперечував (а.с. 20, 22).

Крім того, за змістом ст. 1232 ЦК України, витрати на проведення поминального обіду взагалі не можуть бути віднесені до витрат на поховання, відшкодовувати які зобов*язані спадкоємці.

Стосовно витрат на виготовлення пам*ятника, то як роз*яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами справа за позовами шкоди», витрати на виготовлення пам*ятників і огорож визначаються, виходячи із їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам*ятників і огорож у даній місцевості.

Із наявного в матеріалах справи договору від 26.10.2006 р. вбачається, що позивачкою за виготовлення СПД ОСОБА_7 пам*ятника було сплачено 16 000 грн. (а.с. - 24). Доказів того, що сплачена позивачкою ціна є вищою за граничну вартість стандартних пам*ятників і огорож у даній місцевості, апелянтом в ході розгляду справи надано не було, у зв*язку із чим, за відсутності інших даних, сплачені позивачкою кошти за виготовлення пам*ятника в сумі 16 000 грн. слід визнати обґрунтованими.

Щодо витрат на ліки, труну і послуги по похованню, які понесла позивачка, то колегія суддів погоджується із висновком суду щодо їх доведеності і обґрунтованості, і що ці витрати підлягають відшкодуванню на її користь із відповідачки відповідно до правил ст. 1232 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду, виключивши із витрат, які понесла позивачка на утримання, лікування і поховання свого чоловіка і батька відповідачки витрати за проведення поминального обіду та замовленого автотранспорту, що становить 7457, 36 грн. (5 888,40 + 1568,96 ), у зв*язку зі чим загальна сума витрат становить 34 104,98 грн. і відповідно відшкодуванню із відповідачки підлягає половина суми - 17 052,49 грн.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачкою позовної давності, колегія суддів зазначає, що оскільки позивач заперечувала право відповідачки бути спадкоємцем після смерті батька, то право на пред*явлення даного позову у неї виникло з моменту набрання законної сили рішення Солом*янського райсуду м. Києва від 30.11.2010 р., яким за ОСОБА_2 було визнано право власності на спадщину у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, а не з часу смерті спадкодавця у 2006 році, як зазначає апелянт у своїй скарзі. А тому, звернувшись із позовом у листопаді 2011 року, позивачка пред*явила його в межах позовної давності.

Щодо необхідності відшкодування витрат пропорційно до частка у спадковому майні, яка для апелянта становить 1/6 частину квартири, а не половину від загальної суми витрат, то ці доводи також безпідставні, оскільки при визначенні розміру понесених спадкоємцем витрат, які відшкодовуються йому іншим спадкоємцем, до уваги приймаються їхні частки у праві на майно, яке є предметом спадкування (спадковою масою), а не відношення цих часток до майна в цілому, тобто і до тих його частин, які не входять до спадкової маси. В даному випадку частки сторін є рівними, хоча само спадкове майно, складає 1/3 частку від усієї квартири, і тому витрати на утримання, лікування і поховання в розумінні ст. 1232 ЦК спадкоємці несуть порівну.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення суми відшкодування, підлягають зміні також і витрати позивачки по сплаті судового збору, які стягуються на її користь із відповідачки, і складають 170,52 грн.

В решті, щодо витрат за публікацію оголошення в пресі, рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2012 року в частині стягнення грошових коштів та витрат по сплаті судового збору змінити, і стягнути із з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти сплачені на утримання, лікування та поховання в сумі 17 052 (сімнадцять тисяч п*ятдесят дві),17 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 170, 52 грн.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: