Провадження 6/760/635/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року суддя Солом'янський районний суд м. Києва Усатова І.А., розглянувши подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Д.А. звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов'язань ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилається на те, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження ВП №42953253 з виконання виконавчого листа № 2-6469/12, виданого 28.02.2013 року Солом'янським районним судом м. Києва в справі №2-6469/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ » заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 154 089, 46 доларів США, що еквівалентно 9 224 633, 37 грн., 3 219,00 грн. судового збору.

Виконавче провадження відкрито 16 квітня 2014 року.

За твердженням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. на момент звернення до суду з поданням, боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань та рішення суду в цілому. Зокрема, у встановлені законодавством строки суму боргу боржник не сплатив, за викликом державного виконавця для дачі пояснень та надання відомостей про своє майно та доходи не з'являється з метою ухилення від виконання рішення суду, будь-яких заяв, клопотань не направив.

Таким чином, вважає, що такими своїми діями боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому просить подання задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви. Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Д.А в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в поданні просив у зв'язку з великим навантаженням розглядати подання без присутності державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не зазначено, а також не надано суду документів, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Також, державним виконавцем не надано та документів, які б свідчили, що у боржник дійсно має наміри виїзду за межі України до іноземної держави, що може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, в матеріалах подання відсутні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та вимог державного виконавця.

Зазначені в поданні обставини не свідчать про ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

До того ж , в матеріалах подання відсутні докази про те, що державним виконавцем здійснені всі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 57-59, 209, 210, 212, 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: