Категорія: 25 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) "Експрес Страхування" про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача ТДВ "Експрес Страхування" на рішення Луцького міськрайонного суду від 13 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 26 квітня 2012 року між нею та ТДВ "Експрес Страхування" було укладено договір страхування наземного транспортного засобу, а саме - автомобіля Мерседес-Бенс Е 250 д.н. НОМЕР_2, що належить їй на праві власності.

28 березня 2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вказаний автомобіль було пошкоджено, про що було складено усі необхідні документи по страховій події та направлено відповідачу.

06 вересня 2013 року відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з мотивів часткового ремонту автомобіля без дозволу страховика.

Вважаючи відмову ТДВ "Експрес Страхування" незаконною і такою що порушує умови договору, просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в сумі 62410,26 грн. та понесені судові витрати.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та збільшила їх, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 17215 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 березня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ТДВ "Експрес Страхування" на користь ОСОБА_2 62410 грн. 26 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з ТДВ "Експрес Страхування" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 762 грн. 99 коп.

Додатковим рішенням цього ж суду від 06 квітня 2015 року заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено стягнути ТДВ "Експрес Страхування" на користь ОСОБА_2 13889 грн. 27 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ТДВ "Експрес Страхування", просить рішення від 13 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, як страховик за договором добровільного страхування, зобов'язаний у зв'язку з настанням страхового випадку виплатити страхове відшкодування та пеню у зв'язку з несвоєчасною його виплатою.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на законі.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено, що 26.04.2012 року між ОСОБА_2 та ТДВ "Експрес Страхування" було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.12.2114960, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортного засобу - автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 250, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2. Строк дії договору - до 24.00 год. 25.04.2017 р. (а.с. 10-13 зворот).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 березня 2013 року о 17 год. 25 хв. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки "Мерседес-Бенц E 250" по вул. Набережній в м. Луцьку, не вибрав безпечної швидкості для руху, скоїв наїзд на дорожню вибоїну дорожнього полотна, внаслідок чого, транспортний засіб отримав механічні пошкодження. В прямому причинному зв'язку із виникнення даної пригоди лежить порушення останнім вимог п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Луцького міськрайонного суду від 19 квітня 2013 року (а.с. 16).

Як вбачається з довідки ДАІ, виданої ОСОБА_4, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.03.2013 року по вул. Набережній в м. Луцьку, автомобіль марки "Мерседес Бенс", номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження: переднє праве колесо, переднє праве крило, передня підвіска, правий поріг, кріплення фар, правий підкрилок (а.с. 14).

Відповідно до акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 29.03.2013 року, який складений уповноваженою особою Страховика ТДВ "Експрес Страхування", автомобіль "Мерседес Бенс" Е 250 має наступні пошкодження: фара ліва передня - тріщина корпусу, фара права передня - відламані кріплення, підкрилок передній правий- тріщина, підкрилок передній лівий - тріщина, крило переднє праве - деформоване, диск колеса переднього правого - розбитий, шина колеса передня права - розриви, захист двигуна середній - тріщина, захист двигуна - тріщина, бризговик передній правий - відсутній, накладань порогу павого. - відсутній, накладна порогу права - тріщина, поріг правий - деформація (т.І а.с. 20-21).

Згідно ремонтної калькуляції ПАТ "Волинь-Авто" від 22.04.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "Мерседес" державний номерний знак НОМЕР_2 складає 65005 грн. 97 коп. ( т.І а.с. 23-24).

06.09.2013 року листом № 6460 ТДВ "Експрес - Страхування" відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 11.1.8, 12.1.4 договору страхування та ст. 26 Закону України "Про страхування", у зв'язку з частковим ремонтом транспортного засобу на момент проведення дослідження, що унеможливлює встановити причину його пошкодження ( т.І а.с. 25).

Згідно з п. 5 Заяви на страхування, до керування може бути допущений будь-який водій на законних підставах (т.І а.с. 25-зворот).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що указаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_2, дорожньо-транспортна пригода сталася з участю водія ОСОБА_4, який керував транспортним засобом на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ( т.І а.с. 17-19), що відповідає п.2.12 "а", 2.1 "б", ч. 2 п.2.2 Правил дорожнього руху, тобто, управляв транспортним засобом на законних підставах.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача, суд обґрунтовано виходив з вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Разом з тим, суд залишив поза увагою вимоги закону, якими встановлено умови урахування податку на додатну вартість при визначенні розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2, та помилково стягнув суму страхового відшкодування з урахуванням ПДВ.

З договору страхування, сторонами якого є ТДВ "Експрес страхування" та ОСОБА_2 вбачається, що товариство діє на підставі ліцензії ( т.І а.с. 10).

Згідно з п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Тобто, правовідносини щодо виключення ПДВ із суми страхового відшкодування, підлягаючого до виплати страхувальнику чи іншій особі (потерпілому, вигодонабувачу), як в спірний період так і на даний час регулюються податковим законодавством, а не законодавством в сфері страхування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

З вищенаведених норм законодавства слідує, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Лише у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

У даному випадку, представник позивача підтвердив ту обставину, що ОСОБА_2 відремонтувала автомобіль. Однак як у суді першої інстанції, так і у даному судовому засіданні відмовився повідомити ту ремонтну організацію, яка провела такий ремонт та не подав доказів ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду про проведення фактичного ремонту транспортного засобу потерпілою ОСОБА_2 в особи, або на підприємстві, які є платником ПДВ, не довів, чи сплачувався потерпілою в складі вартості ремонтно-відновлювальних робіт ПДВ. Відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 14 ЦК України страховик - ТДВ "Експрес-Страхуання" не може бути примушене до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування. Наведене також випливає з приписів ч. 2 ст. 1192 ЦК України, згідно з якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, всупереч вимог ч. 3 ст. 10 ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не довів включення виконавцем ремонту до складу витрат суми ПДВ. Тому, при визначенні розміру страхового відшкодування слід виходити із вартості відновлювального ремонту, указаного у калькуляції від 22 квітня 2013 року за мінусом безумовної франшизи в сумі 2595 грн. 71 коп. та податку на додану вартість в розмірі 10 834 грн. 33 коп.

Отже, розмір страхового відшкодування становитиме 51 575 грн. 93 коп. (65005 грн. 97 коп. - 10834 грн. 33 коп - 2 595 грн. 71 коп.).

Згідно положень ст. 992 ЦК України, п.3 ст.20 Закону "Про страхування", п.8.ст.8 ЦПК України, п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов"язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленого договором або законом.

Заява про страхове відшкодування була прийнята відповідачем 29 березня 2013 року, на даний час відповідачем не проведено виплату вказаного страхового відшкодування, тому суд правильно зробив висновок, що вимога позивача ОСОБА_2 щодо стягнення пені є обґрунтованою. Суд першої інстанції вірно застосував строки давності визначені ст. 258 ЦК України, оскільки вказана вимога була заявлена представником позивача 09.02.2015 року, стягнути пеню за період із 09.02.2014 року по 09.02.2015 року. Однак, при визначенні пені слід виходити із суми страхового відшкодування в розмірі 51 575 грн. 93 коп. Так, облікова ставка НБУ станом на 13.08.2013 року становила 6,50%, на 15.04.2014 року становила 9,50 %, на 17.07.2014 року становила 12,50%, на 13.11.2014 року становила 14,00 %, на 06.02.2015 року становила 19,50 %. Таким чином, за період із 09.02.2014 року по 14.04.2014 року пеня із розрахунку 51575 грн. 93 коп. (сума боргу)*13 % (подвійна процентна ставка)/100%/365*65 (кількість днів), становить 1194 грн. 02 коп. За період із 15.04.2014 року по 16.07.2014 року із розрахунку 51575 грн. 93 коп. (сума боргу)*19% (подвійна процентна ставка)/100%/365*93 (кількість днів) становить 2496 грн. 84 коп. За період із 17.07.2014 року по 12.11.2014 року пеня із розрахунку 51575 грн. 93 коп. (сума боргу)*25% (подвійна процентна ставка)/100%/365*119 (кількість днів) становить 4203 грн. 79 коп. За період із 13.11.2014 року по 05.02.2015 року пеня із розрахунку 51575 грн. 93 коп. (сума боргу)*28% (подвійна процентна ставка)/100%/365*85 (кількість днів) становить 3363 грн. 03 коп. За період із 06.02.2015 року по 09.02.2015 року пеня із розрахунку 51575 грн. 93 коп. (сума боргу)*39% (подвійна процентна ставка)/100%/365*4 (кількість днів) становить 220 грн. 43 коп. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 11478 грн. 11 коп.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування у зв'язку із порушенням страхувальником умов договору, а саме відновлення диска колеса на автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди, без згоди на це страховика, колегія суддів вважає безпідставими з огляду на таке.

Перелік підстав для відмови страховиком від здійснення страхової виплати визначено у ч. 1 ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про страхування". Зазначений перелік не є вичерпним і ч. 2 вказаної статті надає право сторонам договору страхування передбачити також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до п. 11.1.8 укладеного між сторонами Договору страхувальник зобов'язаний: зберігати пошкоджений транспортний засіб у тому вигляді, в якому він опинився після настання події, що в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, до його огляду страховиком, та не починати ремонт транспортного засобу без письмової згоди на це страховика. Зміна характеру та ступеню отриманих застрахованим транспортним засобом пошкоджень допускається тільки в тому випадку, коли це було необхідно з точки зору безпеки та/або для спасіння людей.

П. 12.1.4 Договору визначено, що підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Встановлено, що позивачем ОСОБА_2, як страхувальником виконано вимоги п. 11 Договору страхування щодо вчинення необхідних дій при настанні страхового випадку, в тому числі вимоги п. 11.1.8 щодо збереження пошкодженого транспортного засобу у вигляді після ДТП до його огляду Страховиком.

Відповідно до п. 9.4.3 Договору страхування страхувальник зобов'язаний протягом 2-ох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування.

Згідно з п. 9.4.5 Договору страхувальник зобов'язаний протягом 15 робочих днів, з дня, коли йому було надано усі документи, що необхідні для прийняття рішення про причини настання страхового випадку, розмір збитку, скласти страховий акт та прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль повністю оглянуто та досліджено страховиком на визначеній ним спеціалізованій СТО на наступний день після ДТП, тобто 29.03.2013 року, і зазначених обставин стороною відповідача спростовано не було, в той час, як обов'язкові додаткові дослідження автомобіля умовами Договору страхування не передбачені.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що в порушення указаних умов Договору страхування страховик відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування листом від 06 вересня 2013 року, тобто, через п'ять місяців з моменту передачі усіх документів по страховому випадку, дії ОСОБА_2 по відновленню диска колеса після огляду автомобіля страховиком не суперечать умовам Договору страхування та не дають підстав, на думку колегії суддів, для відмови у виплаті страхового відшкодування. До того ж, відновлення диску колеса після огляду страховиком, а також після спливу встановленого п.9.4.5 Договору строку для прийняття страховиком рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування не відноситься до дій, які можна оцінити як створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Пояснення представника відповідача у даному судовому засіданні про те, що рішення щодо відтермінування виплати страхового відшкодування було прийнято усно та страховиком в телефонному режимі пропонувалось позивачу подати додаткові документи для з'ясування обставин настання страхового випадку, зокрема, розширеної довідки компетентного органу УМВС не підтверджені належними доказами, оскільки згідно з п.10.8 Договору страховик має право лише письмово вимагати додаткові документи. Доказів прийняття рішення про відтермінування прийняття рішення відповідачем не подано.

До того ж, відповідачем при розслідуванні даного страхового випадку не дотримано вимог п.9.4.3 Договору, який зобов'язує останнього протягом 2 робочих днів, як тільки стане відомо про страховий випадок, вжити заходів для оформлення усіх необхідних документів. Зокрема, вимога про повторне надання для огляду диску і колеса була скерована позивачу лише 05.06.2013 року (т.І а.с. 113), в той час як страховий акт уповноваженою особою страховика складений 29.03.2013 року з долученням необхідних фотографій, у тому числі, диска і колеса.

Також, доводи апеляційної скарги зводяться до порушення судом першої інстанції ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування".

Відповідно до положень цієї норми, страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

За змістом частини "А", п.7.2 частини "Б" договору страхування, страхова сума дорівнює дійсній вартості транспортного засобу.

Отже, підстав застосовувати положення указаної статті та визначати страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнта співвідношення розміру страхової суми і дійсної вартості транспортного засобу у суду не було. Наведене також стверджується положеннями п. 7.6 Договору страхування, згідно з яким, сума страхового відшкодування зменшується пропорційно співвідношенню страхової суми і дійсної вартості лише у разі визначення саме на день укладення договору нижчої страхової суми в порівнянні з дійсною вартістю траснпортного засобу. Зменшення страхової суми у зв'язку з попередніми виплатами страхового відшкодування не дає підстав для застосування коефіцієнта як за змістом Договору, так і відповідно до положень Закону України "Про страхування".

Покликання апелянта на неналежність калькуляції як доказу для доведення розміру страхового відшкодування та необхідність проведення такого розрахунку суб'єктом оціночної діяльності не ґрунтується на умовах договору.

Зокрема, п.10.5, п. 10.11 Договору передбачено, що документами для визначення розміру страхового відшкодування є документи (кошторис вартості відновлювального ремонту) ремонтної організації (СТО), що при письмовому погодженні з вигодонабувачем була рекомендована Страховиком страхувальнику, якщо це не порушує ремонтні зобов'язання виробника транспортного засобу.

Із змісту частини "А" Договору вбачається, що він укладений з ПАТ "Волинь-Авто", і саме ця ремонтна організація склала калькуляцію як після настання даного страхового випадку, так і при попередньому страховому випадку (а.с. 26), що спростовує доводи апелянта, що дана калькуляція не може слугувати підставою для визначення страхового відшкодування.

Посилання апелянта на ухвалу ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року не може бути взяте до уваги, оскільки апелянт не зазначає, у якій справі постановлена ця ухвала, що позбавляє суд апеляційної інстанції встановити, за яких обставин суд зробив висновки, викладені у цій ухвалі. До того ж, таке посилання апелянта не ґрунтується на вимогах ст. 360-7 ЦПК України.

Довідками від 05 грудня 2013 року № 412 (т.І а.с .87), від 04 лютого 2015 року (т.ІІ а.с. 44) вигодонабувач за договором ПАТ "Укрсоцбанк" повідомив про свою згоду на стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_2, що спростовує доводи апелянта про відсутність у позивача права вимагати стягнення коштів на його користь.

З долученого до матеріалів справи платіжного доручення №12761 від 10 вересня 2014 року вбачається, що відповідачем перераховані кошти Печерському районному управлінню юстиції (т.І а.с. 240), що спростовує доводи відповідача про виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 До того ж, відповідачем не спростовані доводи позивача, що указані кошти повернуті страховій компанії після скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є підставною в частині доводів щодо урахування податку на додану вартість при визначенні розміру страхового відшкодування. Інші доводи апелянта є безпідставними.

За таких обставин додаткове рішення Луцького міськрайонного суду, яким стягнуто пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання страховиком слід скасувати, оскільки розмір пені вирахувано із суми страхового відшкодування, до якого включено ПДВ, а рішення Луцького міськрайонного суду слід змінити, стягнути з відповідача ТДВ "Експрес Страхування" 51575 грн. 93 коп. страхового відшкодування та 11478 грн. 11 коп. пені.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 13 березня 2015 року змінити, а додаткове рішення від 06 квітня 2015 року в даній справі скасувати.

Викласти резолютивну частину рішення у такій редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" на користь ОСОБА_2 51575 (п'ятдесят одну тисячу п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 93 коп. страхового відшкодування, 11478 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 11 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, а також 630 (шістсот тридцять) грн. 54 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді