АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2202/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

за участі секретаря Лапко Ю.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а

У червні 2015 року позивач звертаючись до суду з вказаним позовом зазначала, що з 2002 року працювала у відповідача на різних посадах. 09 червня 2015 року її було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку із скороченням штату працівників. При проведені звільнення не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, не проведено належним чином попередження про звільнення, не отримано згоди профспілкового комітету щодо звільнення, не запропоновано переведення на іншу посаду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано наказ № 320-К від 09 червня 2015 року про звільнення, поновлено на роботі ОСОБА_3, стягнуто із ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. В іншій частині в задоволені позовних вимого відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник апелянта з рішенням суду не погоджується, посилається на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Зазначає, що судом в оскаржуваному рішенні не вказано перед ким з інших працівників було визначено переважне право позивача на залишення на роботі, з яких підстав та якими доказами це підтверджено; представником відповідача було надано докази щодо обставин неодноразового пропонування позивачу іншої роботи в філії до її звільнення; судом не було надано належної оцінки показам свідків.

____________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_4

Доповідач Фанда В.П. Категорія : 54

На апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає, що її слід задовольнити з підстав вказаних у апеляції.

Представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги,вважає, що рішення суду ухвалено у відповідності з вимогами закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування, зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, в тому числі, є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем одночасно не враховано переважне право позивача на залишення на роботі; не запропоновано наявну на підприємстві роботу; після звільнення позивача, протягом року, відповідач приймав на роботу інших працівників аналогічної професії, хоча мав запропонувати таку роботу позивачу.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він вчинений без всебічного, повного зясування обставин справи; не відповідає фактичним обставинам справи, а також судом не застосовано у повній мірі норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Місцевий суд, ухвалюючи таке рішення, обмежився лише загальним посиланням на вказані вище обставини, не конкретизував взагалі кожну з вищевказаних обставин, тому не зрозуміло, чому суд прийшов саме до таких висновків. Посилання місцевого суду на підстави для поновлення на роботі позивача є взаємновиключними, що є неприпустимим.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Процесуальне законодавство містить положення щодо мотивованості судового рішення, зокрема зазначення у мотивувальній частині рішення : встановлених судом обставин і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, згідно з якими суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини, мотивованим є рішення, якщо:

1) підстави, на яких базується рішення, зазначені належним чином (рішення Євросуду у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації»);

2) доводи і мотиви, на яких грунтується рішення, вказані з достатньою ясністю (рішення Євросуду у справі «Хаджіанаста сіу проти Греції»);

3) висловлена позиція суду стосовно всіх доречних і важливих аргументів сторони (рішення Євросуду у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до практики Європейського суду, не є вмотивованим рішення суду, яке містить просте зазначення на норму закону, з якого незрозуміло, чому суд прийшов саме до таких висновків.

Невмотивоване рішення суду порушує право як позивача, так і відповідача на справедливий суд, оскільки заінтересована сторона позбавлена можливості оскаржити негативне рішення (навіть якщо висновки суду правильні), якщо незрозуміло, як суд до нього прийшов.

Оскільки рішення місцевого суду має лише загальне посилання на підстави поновлення на роботі, такі підстави є взаємновиключними, тому колегія суддів вважає, що в будь-якому разі таке рішення суду підлягає скасуванню.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 з 20.10.14 року переведена на посаду спеціаліста по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту Хмельницької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». Стаж її роботи у товаристві складає майже 13 років. Позивач має вищу освіту - облік та аудит, кваліфікація економіста з бухгалтерського обліку і фінансів. У 2010 та 2013 роках у Центрі післядипломної освіти позивач проходила навчання (т.1 а.с.15,16,18).

06.04.15 року наказом №238 директора ПАТ «Укртелеком» «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Тернопільської та Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком» та внесення змін до штатного розпису» передбачено скорочення з 11.06.15 року двох штатних одиниць працівників групи роботи з розрахунками відділу обслуговування по роботі з розрахунками (т.1 а.с.30).

Відповідно до Положення про Хмельницьку філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» від 09.09.11 року філія є відокремленим підрозділом Товариства, не має статусу юридичної особи. Директор філії наділений правом видавати накази та розпорядження, в тому числі про прийом та звільнення працівників, переведення, застосування заходів заохочення чи стягнення (п.ж) ст.32 Положення, т.1 а.с.78).

На виконання наказу директора товариства, 06.04.15 року директор Хмельницької філії видав наказ №148 «Про скорочення штату працівників групи роботи з розрахунками Хмельницької філії», яким зобовязав начальника відділу управління персоналом на організаційного розвитку попередити двох працівників, в тому числі і спеціаліста по роботі з розрахунками ОСОБА_3, про майбутнє звільнення з роботи в звязку зі скороченням штату працівників (т.1 а.с.31).

Позивач відмовилася розписатися про її ознайомлення з наказами №№238,148, що підтверджується актом від 08.04.15 року (т.1 а.с.32,33), показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

09.06.15 року профспілковою організацією Хмельницької філії дано згоду на розірвання трудового договору по п.1 ст.40 КЗпП України з ОСОБА_3 (т.1 а.с.54). При цьому про засідання профсоюзного комітету 03.06.15 року ОСОБА_3 була повідомлена належним чином (т.1 а.с. 193), однак не зявилася на засідання. Про наступний розгляд подання 09.06.15 року позивач також була повідомлена (т.1 а.с.191,192), не зявилася на засідання, хоча в цей час перебувала на роботі. Факт повідомлення позивача про проведення засідання профсоюзного комітету не оспорювався нею. ОСОБА_8 лише посилалась на заборону залишати робоче місце для участі в засіданні профкомітету. Однак таке нічим обєктивно не доводиться, спростовано показами свідка ОСОБА_9, який є керівником цього підрозділу.

З врахуванням цього колегія суддів приходить до висновку, що було дотримано вимоги закону щодо повідомлення позивача про розгляд профкомом питання про її звільнення.

09.06.15 року наказом №320-к директора філії ОСОБА_3 звільнена з посади спеціаліста по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, за скороченням штату працівників (т.1 а.с.13). В даний наказ директором філії внесено зміни згідно з наказом №763-к від 22.12.15 року, яким змінено дату звільнення ОСОБА_3 з 09.06.15 року на 11.06.15 року, з проведенням відповідних виплат (т.2 а.с.93).

Позивач посилалася на не дотримання відповідачем її переважного права перед іншими працівниками при проведенні звільнення.

Згідно до штатного розкладу у групі роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту Хмельницької філії наявні чотири штатні одиниці спеціалістів по роботі з розрахунками (ОСОБА_3, ОСОБА_10, яких скорочено ОСОБА_11, ОСОБА_12А.), одна - старшого спеціаліста по роботі з розрахунками (ОСОБА_13Г.), одна керівника групи (ОСОБА_14В.).

Посада старшого спеціаліста та керівника групи не скорочувалися наказом №148 директора філії, тому позивач не могла мати переважного права перед ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Не заслуговує на увагу посилання позивача на наявність у неї переваги на залишення на роботі перед ОСОБА_11 та ОСОБА_12. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що спеціалісту по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту ОСОБА_11 з 27.12.14 року надано відпустку по догляду за дитиною по 06.09.17 року, тому вона не підпадає під скорочення (т.1 а.с.168). Тимчасово на вказану посаду 31.12.14 року було прийнято ОСОБА_15 (т.1 а.с.169).

Відповідач правильно врахував, що спеціаліст ОСОБА_12 (т.1 а.с.40,48,49,50,51,209) мала більш високу кваліфікацію перед позивачем, так як до зміни структури штатів займала посаду оператора звязку 1 класу (т.1 а.с.209), а позивач - 2 класу; на неї покладалося тимчасове виконання обовязків керівника; вона проходила короткострокове навчання у навчальному закладі «Укртелекома», за добросовісне виконання обовязків нагороджувалася почесною грамотою міської ради; їй призначалися та виплачувалися добавки за високі досягнення; має більш триваліший стаж роботи - 21 рік і весь цей період повязаний із роботою по розрахунках із споживачами. ОСОБА_12 мала відповідний допуск на підключення до автоматизованої системи електронного документообігу, ресурсу обміну банківськими виписками банку ОТП (т.1.а.с.43,44,45).

Наявність у позивача вищої освіти, проходження навчань з цієї професії та посади спеціаліста, отримання нею 2 класу кваліфікації до зміни структури, відсутність відповідного допуску на підключення до автоматизованої системи електронного документообігу, ресурсу обміну банківськими виписками банку ОТП - не вказують на наявність у неї вищої кваліфікації перед ОСОБА_12.

Крім цього, з 01.12.15 року штатна одиниця спеціаліста на якій працювала ОСОБА_12 також скорочена згідно до наказу директора товариства №850 від 30.09.15 року (т.1 а.с.231,232).

Не знайшло свого підтвердження посилання позивача щодо ненадання їй для переведення наявних на час скорочення вакантних посад.

У відповідності з ч.3 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Вказані вимоги закону були дотримані відповідачем, який запропонував позивачеві наявну роботу.

Даючи оцінку посиланням позивача на це колегія виходить із наступного.

Посилання позивача є безпідставним щодо прийняття у період її скорочення на посаду старшого спеціаліста з передпродажної підтримки ОСОБА_8, так як таке мало місце 04.03.15 року, тобто до скорочення позивача (т.1 а.с.53).

Посада бухгалтера з податкового обліку, фінансової та податкової звітності була тимчасовою, тому позивач не виявила бажання її займати, що не заперечувалося представником у суді першої інстанції та ОСОБА_3 не подала відповідної письмової заяви.

14.04.15 року на посаду спеціаліста з обслуговування корпоративних клієнтів було прийнято ОСОБА_16 (т.1 а.с.151,194); 05.06.15 року на посаду спеціаліста з продажів корпоративних клієнтів було прийнято ОСОБА_17 (т.1 а.с.151,214); 16.05.15 року на посаду старшого спеціаліста з організації непрямих продажів, відділу продажів масового сегменту було прийнято ОСОБА_18 (т.2 а.с.20).

Колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття вказаних осіб мало місце після того як позивач відмовилася 08.04.15 року, 22.04.15 року та 28.05.15 року від ознайомлення з наданим їй переліком наявних вакансій (т.2 а.с.50 список станом на 02.04.15 року, т.2 а.с.58 список станом на 20.04.15 року, т.2 а.с.71 список станом на 25.05.15 року). Факт такої відмови підтверджено актами від 08.04.15 року, від 22.04.15 року, від 28.05.15 року (т.1 а.с.34,35,36), показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_19.

Позивач, її представник не заперечили у суді першої інстанції, і таке підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, що 25.05.15 року ОСОБА_3 зі своїм представником ОСОБА_20 ознайомлювалися з вказаними списками, зняли копію списку з вакансіями, які були наявні по місту Хмельницькому. Однак ОСОБА_3 не виявила бажання на переведення на будь-яку з цих посад, вона не подала до адміністрації відповідної письмової заяви про це, що не заперечувалося сторонами. У звязку із відсутністю будь-якого волевиявленням позивача на зайняття вакансій після ознайомлення 25.05.15 року з переліком вакантних посад, адміністрацією втретє запропоновано для ознайомлення список вакансій та у звязку із відмовою від такого ознайомлення 28.05.15 року складено відповідний акт. Маючи ксерокопію списку вакансій, позивач погодилася на проходження 14.04.15 року співбесіди щодо зайняття посади спеціаліста з продажів корпоративним клієнтам відділу продажів бізнес-сегменту (т.1 а.с.37).

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивач відмовилася від переведення, тому мала працевлаштовуватися на свій розсуд (ч.3 ст.49-2 КЗпП України).

Щодо висновку суду першої інстанції про прийняття на роботу, після скорочення позивача, працівників на аналогічні професії, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 421 КЗпП працівник, з яким розірвано трудовий договір із підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу, протягом одного року має право на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

У Центр обслуговування абонентів у м. Ізяславі Хмельницької області було прийнято : 07.08.15 року ОСОБА_21 на посаду провідного спеціаліста з продажів та обслуговування відділу продажів масового сегменту (т.1 а.с.170, т.2 а.с.17), 02.06.15 року на посаду спеціаліста з продажів та обслуговування прийнято ОСОБА_22 (т.1 а.с.151, т.2 а.с.15,151), 24.09.15 року на посаду спеціаліста з продажів та обслуговування прийнято ОСОБА_23 (т.2 а.с.18), 08.12.15 року на посаду спеціаліста з продажів та обслуговування прийнято ОСОБА_24 (т.2 а.с.23). Позивач, її представник як під час проведення скорочення, після ознайомлення зі списками наявних вакансій, так і в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій не виявила бажання на зайняття наявних вакансій поза межами м. Хмельницького. Про можливість переведення для зайняття посади у іншому населеному пункті позивач письмово не повідомляла адміністрацію філії, а таке переведення може мати місце лише за письмовою згодою працівника.

26.08.15 року на посаду спеціаліста з продажів та обслуговування прийнято Мех. К.А. (т.1 а.с.170, т.2 а.с.30). 18.11.15 року переведено ОСОБА_25 з посади спеціаліста на посаду старшого спеціаліста з організації непрямих продажів (т.2 а.с.19,25).

Колегія суддів звертає увагу на те, що посада, яку займала позивач та посади старшого спеціаліста з організації непрямих продажів, спеціаліста, як з продажу так і з обслуговування корпоративних клієнтів не є аналогічними по кваліфікаційним вимогам. Дана обставина, уже сама по собі, унеможливлювала поворотне прийняття позивача протягом року на дані посади.

Крім цього, по кваліфікаційним вимогам спеціаліст по роботі з розрахунками повинен мати повну або базову вищу освіту відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст або бакалавр), яка відсутня у позивача.

Спеціаліст з обслуговування корпоративних клієнтів (з дипломом спеціаліста) повинен мати повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки, стаж роботи за професією фахівця з продажу послуг та обслуговування юридичних осіб, або відповідного напрямку не менше 2 років; з дипломом магістра без вимог до стажу. Така освіта, та стаж роботи відсутні у позивача.

Спеціаліст з продажів, корпоративним клієнтам (з диплом спеціаліста) повинен мати повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (освітньо-кваліфікаційний рівень магістра чи спеціаліста), стаж роботи не менше 2 років за професією фахівця з продажу послуг першої категорії. Така освіта, та стаж роботи відсутні у позивача.

Спеціаліст з продажів та обслуговування відділу продажів масового сегменту повинен мати повну або базову вищу освіту відповідного напрямку підготовки (освітньо-кваліфікаційний рівень: магістр, спеціаліст, бакалавр, або молодший спеціаліст).

Старший спеціаліст з організації непрямих продажів повинен мати повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (освітньо-кваліфікаційний рівень: магістр, спеціаліст). Стаж роботи на посаді спеціаліста з продажу не менше 3 років.

Позивач має вищу освіту за спеціальністю облік та аудит, кваліфікацію економіст з бухгалтерського обліку і фінансів. Робота на вищевказаних посадах потребує освіти у галузі маркетингу та стажу навиків роботи за цими професіями.

07.08.15 року на посаду інженера із мобілізаційної підготовки прийнято ОСОБА_26 (т.2 а.с.32). 25.08.15 року на посаду інженера з охорони праці прийнято ОСОБА_27 (т.2.а.с.37). На посади електромеханіка у м. Шепетівці приймалися ОСОБА_28 ( т.1 а. с. 150, т.2 а.с.13), ОСОБА_29 (т.2 а.с.40). Відповідно до кваліфікаційних вимог інженера із мобілізаційної підготовки повинен мати освіту напрямку військової підготовки, інженер з охорони праці за кваліфікаційними вимогами повинен мати спеціальну освіту з охорони праці, електромеханік також освіту даного напрямку, однак у позивача немає вказаних напрямків освіти, що унеможливлює прийняття її на таку роботу.

Штатним розписом передбачено скорочення посади спеціаліста по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту Хмельницької філії з 11.06.15 року, тому внесення змін щодо дати звільнення ОСОБА_3Б відповідно до наказу №763-к від 22.12.15 року директором Хмельницької філії відповідає вимогам трудового законодавства, не впливає на правильність звільнення позивача по скороченню штатів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність посилання позивача та висновки суду першої інстанції щодо: наявності переважного права позивача перед іншими спеціалістами групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту; не надання позивачу можливості перевестися на роботу, яку вона могла зайняти у філії; не надання позивачу можливості зайняття посад, які стали вакантними після її звільнення з роботи.

З вищевказаних підстав не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя Апеляційного суду В.П. Фанда