Справа №591/1792/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1566/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, третя особа: Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Звертає увагу суду, що відповідач, як надавач послуг з постачання холодної води, повинен встановити в квартирі прилад обліку води. Зазначає, що суд не розглянув його письмове клопотання про витребування від відповідача матеріалів розгляду його заяв для дослідження в судовому засіданні. Вважає, що КП «Міськводоканал», розглядаючи його звернення, порушило вимоги Закону України «Про звернення громадян». Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання усного договору недійсним, який порушує його права як споживача.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що, розглядаючи заяви позивача КП «Міськводоканал», не допустив порушення законодавства, а також з відсутності підстав для скасування усного договору про надання послуг та покладення обов'язку на відповідача щодо припинення водопостачання у квартирі позивача до встановлення приладу обліку води за рахунок надавача послуг.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що як на підстави для звернення до суду ОСОБА_3 посилається на неналежний розгляд відповідачем його звернень, односторонню зміну підприємством істотних умов договору на водопостачання та водовідведення, який укладений в усній формі, а тому просив визнати дії відповідача щодо розгляду його заяв неправомірними, визнати недійсним усний договір на надання послуг, зобов'язати відповідача встановити за його рахунок лічильник холодної води.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є мешканцем квартири АДРЕСА_1 та має пільги на оплату житлово -комунальних послуг. Надавачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою є КП «Міськводоканал». Договір про надання вказаних послуг у письмовій формі сторони не укладали.

ОСОБА_3 тричі звертався до відповідача з заявами з приводу порядку нарахування оплати за послуги позивача, відключення водопостачання з метою встановлення у квартирі приладу обліку води за кошти підприємства.

Вказані обставини підтверджуються двома заявами позивача від 27 листопада 2014 року та заявою від 04 грудня 2014 року (а.с. 7 - 9).

На кожне звернення споживач послуг отримав відповідь від підприємства.

Зокрема, листом від 04 грудня 2014 року № 24/10658 позивачу надано відповідь з приводу порядку виконання та оплати робіт з відключення водопостачання та водовідведення (а.с. 11).

Згідно листа від 17 грудня 2014 року № 24/11204 ОСОБА_3 роз'яснено порядок здійснення нарахувань вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення пільговій категорії населення (а.с. 10).

Листом від 30 грудня 2014 року № 24/11717 споживачу надана відповідь з питання встановлення засобу обліку для обрахування фактичного використання води, повідомлено про порядок його встановлення, введення в дію та оплату вказаних послуг (а.с. 12).

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

За змістом ст. 20 вказаного Закону звернення розглядають в термін не більше одного місяця з дня надходження.

Таким чином, встановлено, що підприємство розглянуло індивідуальні письмові звернення позивача та надало відповіді у встановлений законом строк за підписом уповноважених осіб, зокрема в.о. комерційного директора та начальника абонентського відділу, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірних дій щодо ненадання належних відповідей на заяви позивача, оскільки відповідач у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" надав заявнику відповіді згідно його заяв. Той факт, що відповіді його не влаштовують не є підставою для задоволення позову в цій частині.

Доводи позивача про необґрунтованість відповідей на його звернення з підстав, що заяви розглянуті без його участі не можна взяти до уваги, оскільки зі змісту заяви вбачається, що він просив надати письмову відповідь, як особі пільгової категорії. При цьому вказував на те, що в квартирі АДРЕСА_2 ніхто не проживає, а він проживає в іншому домоволодінні, отриманого в порядку спадкування. Проте, для листування позивач зазначав адресу по вул. Харківській. Саме ця обставина, як зазначає представник відповідача, і була підставою для з'ясування обставин щодо відключення від водопостачання, оскільки заявник в заяві від 27 листопада 2014 року відмовився від оплати, а в заяві від 04 грудня 2014 року просив встановити у квартирі прилад обліку за рахунок відповідача (а.с. 8, 9).

Згідно положень п.п. 29, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. На підставі письмової заяви споживача та офіційного документа виконавець зменшує розмір за послуги у разі тимчасової відсутності споживача.

Як вбачається із пояснень апелянта, довідки з місця проживання про його відсутність у квартирі він не надавав.

Підлягають відхиленню доводи апелянта стосовно зобов'язання відповідача обладнати прилад обліку споживання холодної води у квартирі позивача, виходячи з наступного.

Згідно з п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

За таких обставин, вирішуючи питання про оплату встановлення лічильників у квартирі позивача слід виходити з того, що ОСОБА_3 має право встановити лічильник води за власний рахунок.

Крім того, не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у визнанні усного договору недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відносини між водопостачальними організаціями та споживачами - фізичними особами у сфері надання послуг з централізованого водопостачання регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630.

Постановою КМУ від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування» встановлений соціальний норматив для користування послугами з централізованого постачання холодної води щодо оплати яких держава надає пільги - 4 м. куб., а тому змінено порядок здійснення нарахувань вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення пільговій категорії населення.

Місцевим судом встановлено, що письмового договору на надання послуг сторони не укладали, а той факт, що змінено порядок здійснення нарахувань вартості послуг пільговій категорії населення, в тому числі і позивачу, а саме відшкодування пільг здійснюється в межах соціальних нормативів (4,0 м. куб.), решта оплачується на загальних підставах, не є підставою для визнання недійсним неукладеного договору.

Таким чином, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про порушення його прав як споживача послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

За умов, коли суд першої інстанції в повній мірі врахував викладені обставини, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 31.5, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -