Справа № 752/6514/14-ц
Провадження № 2/752/1976/15
РІШЕННЯ

Іменем України

29.09.2015 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,

встановив:

Позивач ПАТ «Дельта банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Омега Банк», правонаступником якого за договором купівлі-продажу прав вимоги від 14 серпня 2013 року є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2608/1007/88-27, згідно з умовами якого Позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 125 000,00 дол. США з розрахунку 12,5% річних за користування кредитом на строк з 10.10.2007 року по 10.10.2027 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір №2608/1007/88-027-Z-2 від 04.07.2011 року, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 71,9 кв.м., що належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 лютого 1998 року Державною адміністрацією Московського району м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) від 23 лютого 1998 року №17528, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Київському міському бюро технічної інвентаризації 19 березня 1998 року у реєстрову книгу №2661.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором 05 липня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №2608/1007/88-027-Р-1.

Не дивлячись на прийняті зобов'язання, обумовлені умовами Кредитного договору №2608/1007/88-27, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим, станом на 18.04.2014 року за Відповідачем утворилася заборгованість у сумі 1 838 4040, 34, з яких: тіло кредиту - 1 587 071,96 грн.; відсотки - 251 332,38 грн. Згодом позивач подав клопотання про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 4 382 618,49 грн.

Крім того, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, а саме: квартиру під номером 73, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 71,90 кв.м., житлова площа - 41,70 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, не визнаючи позовні вимоги, пред'явлені до неї як до Поручителя, звернулася із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою. У зустрічному позові ОСОБА_2 зазначала, що внаслідок зміни в односторонньому порядку відсоткової ставки зі встановленої Договором про внесення змін та доповнень №3 від 05 липня 2011 року у розмірі 14,16% річних до 15,16% річних, що підтверджується наданим Позивачем розрахунком заборгованості, у зв'язку правовідносини за укладеним нею договором поруки №2608/1007/88-027-Р-1 від 05 липня 2011 року є припиненими на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити, посилаючись на те, що при укладенні Договору поруки поручитель була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору, зокрема із п. 8.4. Додаткового договору №2, що передбачає підвищення процентної ставки на 1%.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити, проти задоволення первісного позову ПАТ «Дельта Банк» заперечувала, зазначаючи про недоведеність Позивачем суми заборгованості за кредитним договором та недоведеності Позивачем факту набуття права вимоги. В наданих до суду письмових запереченнях на позов зазначається також про неможливість одночасного звернення стягнення на предмет іпотеки зі стягненням суми заборгованості.

Вислухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що первісний позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.526,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, у розмірі на та умовах, встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки .

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 10 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2608/10088-027, строком дії до 09 жовтня 2027 року, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 125 000,00 доларів США зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 04 липня 2011 року сторони визначили, що на дату цього договору розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 114 410,00 дол. США, а розмір простроченої заборгованості по процентам складає 114 410,00 дол. США. Також вказаною додатковою угодою сторони домовились про внесення змін до п.п.1.1. кредитного договору та встановити строк користування кредитом по 10 жовтня 2027 року включно. 05 червня 2011 року сторонами було укладено Договір про внесення змін і доповнень №2 до кредитного договору, згідно до якого кредитний договір було викладено у новій редакції. Також сторони домовились, що на дату укладання цього Договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 147 136,50 дол. США, починаючи з 10 серпня 2011 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 1766,88 дол. США. 05 липня 2011 року між правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» - Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та позичальником було укладено Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору, згідно з яким Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних до 05 липня 2011 року, 7% річних за період користування з 06 липня 2011 року по 09 квітня 2012 року; 10% річних за період користування кредитом з 10 квітня 2012 року по 09 квітня 2013 року; 14,16% річних за період користування кредитом з 10 квітня 2013 року по 10 жовтня 2027 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №2608/1007/88-027-Р-1, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується відповідати за виконання Позичальником зобов'язань по поверненню коштів у сумі 147 136,50 дол. США та сплати ним відсотків з процентною ставкою: 12,5% річних до 05 липня 2011 року, 7% річних за період користування з 06 липня 2011 року по 09 квітня 2012 року; 10% річних за період користування кредитом з 10 квітня 2012 року по 09 квітня 2013 року; 14,16% річних за період користування кредитом з 10 квітня 2013 року по 10 жовтня 2027 року. Пунктом 11 Договору поруки визначено, що сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов'язань за цим Договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов'язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя за цим Договором, погоджується між Банком та Позичальником самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір №2608/1007/88-027-Z-2 від 04.07.2011 року, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 71,9 кв.м., що належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 лютого 1998 року Державною адміністрацією Московського району м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) від 23 лютого 1998 року №17528. Отже, іпотекодавцями за Іпотечним договором є всі чотири співвласники квартири, а не лише ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як про те зазначає Позивач у своїх позовних вимогах. При цьому, розмір часток у праві власності кожного із співвласників у відповідності до відомостей, зазначених в Іпотечному договорі, є не визначеним.

14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Омега Банк» передаю (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює первісного кредитора у зазначених зобов'язаннях та набуває права вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З огляду на вище викладене, Позивач набув статусу стягувача за Кредитним договором та Іпотечним договором згідно зі ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України, що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги №5 від 14 серпня 2013 року та Додатком І, долученим Позивачем до матеріалів справи.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконує, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість з повернення тіла кредиту та відсотків.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1050 ЦК України , якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повергнення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги Позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 4 382 618,49 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 не було виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.

Щодо позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, то вони підлягають відхиленню з огляду на задоволення судом зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

Умовами Договору поруки передбачається, що Банк не має права без погодження Поручителя вносити зміни до Кредитного договору, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя.

Як вбачається із наданого Позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту у період з 14 серпня 2013 року по 10 квітня 2015 року при нарахуванні відсотків на поточну суму заборгованості Позивачем застосовано збільшену відсоткову ставку у розмірі 15,16% річних, замість визначеної договором відсоткової ставки у розмірі 14,16% річних.

У судовому засіданні представник Позивача не заперечував ту обставину, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами ПАТ «Дельта Банк» була збільшена в односторонньому порядку.

В даному випадку, суд погоджується з доводами зустрічного позову про те, що зміна процентної ставки за користування кредитними коштами в бік збільшення з поручителем у відповідності до вимог Договору поруки не погоджувалася, тому за такі зміни Поручитель не зобов'язувалася відповідати.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про те, що порука ОСОБА_2 є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України у зв'язку із здійсненням без згоди поручителя зміни основного зобов'язання, яке забезпечене порукою, тобто збільшення ПАТ «Дельта Банк» в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом до рівня 15,16%.

При цьому, доводи Позивача за первісним позовом про ознайомлення Поручителя з умовами основного договору з правом Банку в односторонньому порядку підвищувати процентну ставку на 1%, не мають правового значення, оскільки за умовами Договору поруки, збільшення обсягу відповідальності не може здійснюватися сторонами кредитного договору самостійно без повідомлення Поручителя. Зазначене повністю узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладених у постанові №6-100цс12 від 26 вересня 2012 року та у постанові від 18 червня 2012 року по справі №6-73цс12.

Таким чином позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованими, а тому сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 4 382 618,49 грн. підлягає стягненню тільки з відповідача ОСОБА_1

Щодо заявлених позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, а саме: квартиру під номером 73, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 71,90 кв.м., житлова площа - 41,70 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, то вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Так, при заявлені позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки Позивачем не враховано те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності чотирьом особам - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вказане вище підтверджується Іпотечним договором від 04 липня 2011 року. Крім того, частки у праві власності та вказану квартиру не визначені, що підтверджується єдиним Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 23 лютого 1998 року Державною адміністрацією Московського району м. Києва згідно з розпорядженням від 23 лютого 1998 року №17538, зареєстрованого в комунальному підприємстві Київському БТІ 19 березня 1998 року у реєстрову книгу за №2661.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку», а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Правом дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки наділений іпотекодержатель та у разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки (ч. 2 ст. 12 Закону № 898-ІV).

Згідно зі ст. 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суди повинні розглядати питання можливості застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

В порушення вказаних вище вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» позивач при зверненні до суду з позовом та в процесі розгляду справи способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» не зазначив; початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, не визначив.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вище викладене, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки без визначення способу реалізації та початкової ціни продажу є недоведеними.

Крім того, враховуючи те, що судом прийняте рішення про стягнення з ОСОБА_1, якому предмет іпотеки також належить на праві власності, одночасне задоволення позовних вимог в частині стягнення на предмет іпотеки є неможливим.

Одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неможливим. Саме до цього зводяться висновки, викладені Верховним Судом України в аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, датованих 01 лютого 2015 року.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на неможливість одночасного звернення стягнення заборгованості за кредитним договором у поєднанні із зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Вирішуючи позов таким чином, в порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. сплаченого судового збору, а з позивача ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 243,60 грн. сплачених останньою судового збору за подання зустрічного позову про визнання поруки припиненою.

Керуючись ст.526, 559,530,615,629,1050 ЦК України, ст.ст.212-215 ЦПК України , суд,-

Вирішив :

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 382 618,49 грн. ( чотири мільйони триста вісімдесят дві тисячі шістьсот вісімнадцять гривень . 49 коп.)

В задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»ОСОБА_1, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою- задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_2, що виникла на підставі Договору поруки №2608/1007/88-027-Р-1 від 05 липня 2011 року, припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 - 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :