Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/487/15 Головуючий у 1 інстанції: Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості. Його загальний стаж роботи складає близько 30 років, з них 28 років 8 місяців - в умовах впливу шкідливих факторів. З відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 24.04.1991 року по 24.12.2012 року, працював на посадах машиніста гірничих виймакових машин підземного та гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем в шахті. Його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію.

Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 10.04.2014 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці, обумовленим впливом промислового фактора - пил, важкість праці, запиленість повітря робочої зони переважно фібро генної дії складає 83,6 мг/м.куб. (ПДК- 10 мг/м.куб.).

Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи "Інститут медицини праці національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань № 10/384 від 12.03.2014 року йому було поставлено діагноз -хронічний бронхіт II ступеня в фазі затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) та хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірним больовим компонентом - захворювання професійні, встановлені вперше. Також було встановлено супутні захворювання.

28.04.2014 року згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) йому було встановлено безстроково 40% первинно втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, потребу в медикаментозному лікуванні. Крім того, Крім того, згідно висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи "Інститут медицини праці академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань йому протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату. Рекомендовано спостереження та лікування у невропатолога, терапевта, профпатолога, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях неврологічного та пульмонологічного профілю.

На підставі висновку МСЄК відділом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Красноармійськ йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та втраченого заробітку.

Вважає, що дійсно у зв'язку із шкідливими умовами праці він отримав професійні захворювання на підприємстві і тому відповідач йому повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинену моральну шкоду він пояснює тим, що у зв'язку з професійними захворюваннями він постійно змушений лікуватись, почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Все це разом має вплив на його життя та стосунки із близькими, у нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров'я. Свою моральну шкоду він оцінює в 50 000 гривень

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Відокремленого підрозділу "Шахта "Родинська" Державного підприємства "Красноармійськвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах з 24.04.1991 року по 24.12.2012 року, під час роботи в шахті позивач отримав професійне захворювання, яке виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці, обумовленим впливом промислового фактора - пил, важкість праці, запиленість повітря робочої зони переважно фібро генної дії складає 83,6 мг/м.куб. (ПДК - 10 мг/м.куб.), що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 10.04.2014 року.

28.04.2014 року позивачу було вперше встановлено безстроково 40% втрати професійної працездатності у зв'язку з виявленим профзахворюванням рекомендовано подальше лікарське спостереження та лікування.

Судом першої інстанції правильно надана оцінка доводам відповідача щодо відсутності законодавчого акту, який регулює механізм компенсації моральної шкоди.

Зокрема, як правильно зазначив суд, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про загально обов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності " від 23.03.2007 р. № 717-V (п.1.абз.3 п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Правильним є висновок суду щодо наявності моральних страждань позивача, викликаних отриманням професійного захворювання.

Доводи апелянта про те, що наявність моральної шкоди може встановлюватися лише органом МСЄК, є неспроможними, позаяк наявність моральної шкоди може бути встановлена судом, а крім того, з огляду на положення ст. 23 ЦК факт ушкодження здоров'я безумовно тягне моральну шкоду. За ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, факт наявності моральної шкоди викликаної захворюванням, не викликає сумнівів.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції було враховано, що позивач отримав два професійних захворювання з незворотними наслідками, втратив безстроково 40% професійної працездатності, що суттєво вплинуло на його життя, життя його сім'ї. Окрім того, позивач зазнав та продовжує зазнавати сильного фізичного болю та страждань, у зв'язку із чим змушений продовжувати постійно лікуватися, звільнитися з підприємства, де бажав продовжувати працювати та отримувати гідну зарплатню. За поясненнями позивача, не спростованими відповідачем, періодичні дуже сильні напади кашлю, задуха, почуття нехватки повітря, болі в грудній клітці та в ділянці серця, в попереку та в кінцівках, не дають йому можливості почувати себе повноцінною людиною, заважають спілкуванню з родиною, виконанню побутових робіт тощо.

Враховуючи викладене, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу, ступеню фізичних та душевних страждань позивача, та відповідає принципам справедливості, розумності та достатності.

Керуючись ст. ст. 308, 314. 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" - відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: