Провадження № 2/638/5107/15
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Подус Г.С.,
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія Лемма-Віте», про визнання права власності,
Не зважаючи на укладений договір відступлення права вимоги відповідач не визнав право власності позивача на частину вкладу, про що він повідомив позивача письмово.
У звязку з вищевикладеним, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на частину вкладу, що він набув відповідно до умов договору відступлення права вимоги.
В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі договору, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та просив задовольнити позовні вимоги викладені у позові в повному обсязі, додатково наголосивши на тому, що відповідно до ст. 514 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач, разом з набуттям права власності на частину вкладу, набув й статус вкладників за договором банківського вкладу «ДИНАМІЧНИЙ» № ДЮ-001364 від 28 березня 2014 року.
Представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявилися.
Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи дослідивши та проаналізувавши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що 20 травня 2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір відступлення права вимоги № 200514, згідно з умовами якого відповідач частково відступив позивачу, а позивач набув право вимоги, належне відповідачу, і в результаті сингулярного правонаступництва став кредитором за договором банківського вкладу «ДИНАМІЧНИЙ» № ДЮ-001364 від 28 березня 2014 року укладеними між відповідачем і Публічним Акціонерним Товариством «ІНТЕРКРЕДИТБАНК».
Відповідно до п. 2 цього договору позивач набув право вимоги від ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» сплатити суми боргу у розмірі 149 500, 00 (сто сорок девять тисяч пятсот гривень 00 копійок), який виник у звязку з наданням Цедентом банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором з банком відповідно до умов договору банківського вкладу.
Згідно п. 3 договору цесїі з моменту підписання договору позивачем та відповідачем позивач (Цесіонарій) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі Закон), а саме: «вкладник фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».
Відповідно до п. 4 договору цесії право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 Договору, перейшло від відповідача (Цедента) до позивача (Цесіонарія) з моменту підписання договору сторонами тобто з 20.05.2014 р.
Станом на 29.08.2014 р. відповідач не визнавав право власності позивача на вклади та рахунки в розмірі 149 500, 00 (сто сорок девять тисяч пятсот гривень 00 копійок), про що він повідомив позивача письмово.
На теперішній час зазначений договір відступлення права вимоги є дійсним, його дійсність в судовому порядку не оскаржувалась.
Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту).
За таких обставин виходячи з усіх зазначених норм закону, з матеріалів справи, позовної заяви та пояснень представників сторін суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно набув право власності на зазначену частину вкладу, та став стороною договору банківського вкладу «ДИНАМІЧНИЙ» № ДЮ-001364 від 28 березня 2014 року укладеними між відповідачем і Публічним Акціонерним Товариством «ІНТЕРКРЕДИТБАНК», разом з чим набув статусу вкладника у цьому договорі у сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 328, 334, 392, 512, 514 ЦК України, ст. ст. 1 15 ЦПК України, ст. ст. 8, 55, 124 Конституції України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія Лемма-Віте» задовольнити.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто за заявою Відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: