У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Коблівська сільська рада Березанського району Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, про визнання заповіту, складеного ОСОБА_6 27 жовтня 2011 року, недійсним.

Позивачка зазначала, що її рідній сестрі ОСОБА_6 за життя належав житловий будинок АДРЕСА_1 у с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, який вона заповіла своїй сусідці ОСОБА_5, склавши на її користь 27 жовтня 2011 року заповіт. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. Оскільки на момент посвідчення заповіту ОСОБА_6 тяжко хворіла, позивачка ОСОБА_4 просила визнати заповіт недійсним на підставі ст. 233 ЦК України.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у позові, оскільки відсутні підстави передбачені ст. 233 ЦК України для визнання заповіту недійсним.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Мазур Л.М. Маляренко А.В. Нагорняк В.А.