РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого - судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі - Никифоренко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Зазначив, що 26.05.2014 по вул. 60 річчя Жовтня в районі будинку №18 в м. Кременчуці, за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, скоєно дорожньо-транспортну пригоду.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 В результаті пригоди був пошкоджений автомобіль «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2. Розмір матеріального збитку за пошкоджений транспортний засіб складає 6114,08 грн. з урахуванням втрати товарного вигляду, яка складає 3057,04 грн. Вказує, що втрату товарної вартості в розмірі 3057,04 грн. повинен сплатити винуватець ДТП. Матеріальна шкода, яка підлягала сплаті за рахунок страхової компанії відповідача (ПАТ «УПСК»), в межах обовязку страховика страховою компанією відшкодована повністю, проте відповідачем у добровільному порядку також не сплачено 500 грн. франшизи. Також вказує, що на відновлення транспортного засобу фактично було витрачено 5407,80 грн., тому просить також стягнути з відповідача 2350,76 грн. (5407,80 грн. (фактично понесені витрати згідно актів виконаних робіт) 3057,04 грн. (розмір оціненої шкоди, який обмежує виплату страхової компанії). Також зазначає, що збитками, які поніс позивач є сума 1079,13 грн., витрачена на бензин та 220 грн. сума витрачена на дорогу до ремонтної майстерні, а також 400 грн. за проведення оцінки розміру шкоди в частині визначення розміру шкоди з урахуванням втрати товарної вартості, та вартість телеграм в загальній сумі 118,98 грн. Всього просить стягнути з відповідача матеріальної шкоди 7725,91 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди, та судові витрати в розмірі 2243,60 грн.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов просили задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, подав заяву про розгляд справи без його участі, за участі його представника ОСОБА_5, який до суду також не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач надав до суду клопотання про залучення третьої особи - ПАТ «УПСК» - страхової компанії, в якій була застрахована його відповідальність, мотивуючи тим, що матеріальна шкода знаходиться в межах лімітів відповідальності страховика та повинна бути стягнута саме з ПАТ «УПСК».

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 26.05.2014 по вул. 60 річчя Жовтня в районі будинку №18 в м. Кременчуці, за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, що підтверджується Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області, яка набрала законної сили, копія якої наявна в матеріалах справи.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 мав чинний договір обовязкового страхування своєї цивільно-правової відповідальності в ПАТ «УПСК» (поліс № АС /1919840 строком дії з 13.06.2013 по 12.06.2014).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого.

27.05.2014 ОСОБА_1 було подано повідомлення про ДТП до ПАТ «УПСК». 22.07.2014 ОСОБА_1 було подано заяву про проведення страхової виплати до ПАТ «УПСК» та всі документи, які визначені законом для отримання страхового відшкодування.

Суд ураховує, що позивач не має претензій щодо розміру страхової виплати до ПАТ «УПСК», оскільки з письмових пояснень позивача вбачається, що страхова компанія в межах суми 2 557,04 грн. (страхова сума 3 057,04 грн. (оцінена шкода) 500,00 грн. франшиза) сплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування.

Спору між ОСОБА_1 та ПАТ «УПСК» щодо розміру страхового відшкодування немає.

Заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди не покриваються обовязком ПАТ «УПСК» згідно договору страхування та норм Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд ураховує, що страхова компанія ПАТ «УПСК» у повному обсязі виконала покладений на неї обовязок по сплаті страхового відшкодування.

Інших доводів відповідача, крім того, що страхова компанія, повинна відшкодувати шкоду в межах ліміту суду, не наведено. Позовні вимоги до ПАТ «УПСК» позивачем не заявлено. У звязку з цим, оскільки рішення у даній справі не впливає на права та обовязки ПАТ «УПСК», суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі страхової компанії в якості третьої особи.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача втрати товарної вартості в розмірі 3057,04 грн.

Суд вважає, що ця вимога підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Розмір матеріального збитку за пошкоджений транспортний засіб складає 6114,08 грн. з урахуванням втрати товарного вигляду, яка складає 3057,04 грн., згідно наявного в матеріалах справи звіту про розмір шкоди.

Зі звіту вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає 3057,04 грн., втрата товарного вигляду складає 3057,04 грн., а всього розмір збитку складає 6114,08 грн.

Відповідно до ст. 32.7 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Таким чином, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи викладене, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти наступних висновків.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.06.2014 року у справі №6-49цс14.

Відповідно до звіту про розмір шкоди втрата товарної вартості складає 3 057,04 грн., відповідно вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Позовна вимога про стягнення з відповідача франшизи у сумі 500,00 грн. також підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Страховий поліс містить інформацію про розмір франшизи в сумі 500 грн. (п.2 Полісу).

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 у добровільному порядку франшизу ОСОБА_1 сплачено не було, то сума 500,00 грн. підлягає до стягнення з відповідача (винуватця ДТП).

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення з відповідача фактичних витрат понесених на відновлення транспортного засобу в розмір 2350,76 грн. суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що розмір оціненої шкоди, складає 3057,04 грн., проте позивачем на відновлення транспортного засобу на офіційній станції фактично було витрачено суму 5407,80 грн. Вказане підтверджується наряд замовленням № АМ1303 від 04.03.2015, актом виконаних робіт № АМ13030 від 09.03.2015 та фіскальним чеком від 09.03.2015 на загальну суму 5407,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч.2 до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» передбачено, що відповідно до статей ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх заподіяла, за умови, до дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 зазначено, що при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладання на відповідальну за неї особу обовязок надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Вищевказане передбачено також в ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стягуючи різницю між фактичним розміром шкоди (5407,80 грн.) та страховою виплатою (3057,04 грн.) суд враховує приписи ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до ст. 22 вказаного Закону - у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При стягненні з відповідача різниці в сумі 2 350,76 грн. між фактичним розміром шкоди, який підтверджується актами виконаних робіт та фіскальними чеками офіційної станції про сплату вартості ремонту, в тому числі ПДВ, та встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком понад суму визначену оцінкою про розмір шкоди, суд вважає, що сума 2 350,76 грн. не може бути покрита за рахунок страхової компанії та підлягає до стягнення за рахунок винуватця ДТП в загальному порядку на підставі ст. 1194 ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Також суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості звіту про розмір шкоди у сумі 400,00 грн. та оплачених телеграм у сумі 118,98 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог (витрати на проїзд та бензин до ремонтної майстерні) суд вважає за необхідне відмовити за безпідставністю.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти у сумі 6426,78 грн., з яких: 3057,04 грн. (втрата товарної вартості), 500,00 грн. (франшиза), 2350,76 грн. (фактичні витрати на проведення ремонту не покриті страховими обмеженнями), 400,00 грн. (звіт про розмір шкоди), 118,98 грн. (телеграми).

Вирішуючи питання про стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Матеріалами справи підтверджено, що з вини відповідача було пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб. Суд ураховує, що відповідач тривалий час не компенсував позивачу франшизу, яка згідно закону безумовно покладається на відповідача, а також необхідність позивачу збирати ряд документів для отримання страхового відшкодування, та відновлення транспортного засобу тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ураховуючи, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2, та за сукупності усіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 1000,00 грн.

Стосовно вирішення питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. (договір про надання правової допомоги з адвокатом, квитанція про розмір оплачених послуг в сумі 2000 грн. та розрахунок вартості наданої правової допомоги наявні у матеріалах справи). Проте, з урахуванням вищевикладеного та наданого позивачем розрахунку про розмір витрат на правову допомогу, суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково, у сумі 1000,00 грн. Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 1 Закону України «Про страхування», ст. 3, 9, 12, 22, 32, 36 Закону України «Про обовязкове страхове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, 23, 988, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. 10, 14, 57-61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296, 360-7 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 6 426,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 1 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу у сумі 1 000,00 грн., судовий збір у сумі 141,29 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка