КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2793/15-ц
Провадження № 2/552/1266/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Миронець О.К.
за участю секретаря судового засідання - Виноградної Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики та коштів за порушення грошового зобов»язання,-
В судове засідання позивач не з»явилась, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без її участі,позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явивився. Судова повістка йому була направлена за місцем його реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до таких висновків.
Відповідно до постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 18.03.2013 року відкрито виконавче провадження на виконання рішення суду. Станом на 20.05.2015 року рішення Київського районного суду м. Полтави не виконано.
Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником. Зокрема, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Стаття 625 ЦК України в свою чергу передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Користуючись зазначеним правом, позивач вимагає від відповідача сплатити 3% річних за час затримки повернення боргу, інфляційні витрати та відсотки за користування грошовими коштами.
Вказані 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 888,60 грн. за період з 17.03.2012 року по 16.05.2015 року.
Борг з врахуванням індексу інфляції складає 7193,90 гривень за період з 17.03.2012 року по 16.05.2015 року також підлягає стягненню з відповідача.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до розписки розмір процентів складає 30% річних за період з 17.03.2012 року по 16.05.2015 року, які підлягають стягненню з відповідача в сумі 11 100 грн.
Ст. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз.
У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56 ЦПК).
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Понесені витрати позивача на правову допомогу підтверджуються квитанцією № 2 від 19.05.2015 року про оплату наданих послуг в сумі 2000 грн., що містяться в матеріалах справи.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, ст.625,1048,1050 ЦК України суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10-денний термін з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.К.Миронець