Провадження № 22-ц/773/145/15 Категорія: 19 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Юван", ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину про розірвання договору дольової участі у будівництві житла за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні її позову до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Юван", ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину про розірвання договору дольової участі у будівництві житла в частині додатку про будівництво гаража.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу. Покликається на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В даному судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, відповідач ОСОБА_4, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юван" ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-які правові підстави для визнання недійсним договору про розірвання додатку № 1 до договору № 14/10-05 про дольову участь у будівництві житла від 14.10.2005 року відсутні, оскільки згода на укладення договору від другого з подружжя необхідна тільки у випадку, якщо шлюб не розірваний.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інакше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 14 жовтня 2005 року між ОСОБА_6 та товариством з обмеженою відповідальністю "Юван" (далі - ТзоВ "Юван") було укладено договір про дольову участь в будівництві житла №14/10-05, згідно умов якого замовник інвестував кошти у будівництво трикімнатної квартири АДРЕСА_1, а виконавець ТзОВ "Юван" зобов"язувався збудувати житлове приміщення та передати замовнику у власність.

21 березня 2006 року між ТзОВ "Юван" та ОСОБА_6 було укладено додаток № 1 до договору № 14/10-05 про дольову участь у будівництві житла. Відповідно до умов додатку № 1 до договору № 14/10-05 про дольову участь у будівництві житла ТзОВ "Юван" додатково до трикімнатної квартири, загальною площею 77 м. кв., яка розміщена на IV-му поверсі, будівельний АДРЕСА_1 приймає дольову участь у будівництві автомобільного гаража на одну транспортну одиницю біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Вподальшому АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету Маяковської сільської ради від 28.10.2011 року (а.с. 15).

16 грудня 2013 року ОСОБА_6 звернуся до директора ТзОВ "Юван" Курочко В.Б. із заявою, в якій просив розірвати додаток № 1 до договору № 14/10-05 про дольову участь у будівництві житла.

18 грудня 2013 року між ТзОВ "Юван" та ОСОБА_6 було укладено договір про розірвання додатку № 1 до договору № 14/10-05 про дольову участь у будівництві житла від 14.10.2005 року, а 3 березня 2014 року між ТзОВ "Юван" та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір про дольову участь у будівництві гаража, відповідно до якого замовником будівництва гаража за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, а виконавцем ТзОВ "Юван".

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 січня 2013 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу задоволено та розірвано шлюб.

У відповідності до вимог законодавства згода на укладення договору необхідна другому з подружжя тільки у випадку, якщо вони перебувають у шлюбі.

Встановлено, що станом на дату укладення договору про розірвання додатку № 1 до договору № 14/10-05 про дольову участь у будівництві житла від 14.10.2005 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

З матеріалів справи убачається, що будь-яких доказів того, що на момент розірвання договору про будівництво гаража гараж був побудований та перебував у спільній власності подружжя, позивачем не надано, при цьому встановлено, що право власності на гараж не було зареєстровано, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для згоди ОСОБА_5 як колишньої дружини відповідача ОСОБА_6 на розірвання договору та безпідставність позовних вимог ОСОБА_5

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволені позову.

Твердження апелянта про те, що судом не враховано, що об'єктом права спільної сумісної власності є майнові права на гараж, оскільки кошти на його будівництво були сплачені відповідачем ОСОБА_6 в період перебування у шлюбі, не заслуговують на увагу на тій підставі, що договір про будівництво гаража було розірвано, а кошти повернуті ОСОБА_6, а тому позивач не позбавлена права захистити свої права шляхом звернення з відповідною вимогою, при цьому в суді не знайшов підтвердження належними доказами факт виконання договору щодо будівництва гаража в період перебування сторін у шлюбі. Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: