Справа № 513/312/15-ц
Провадження № 2/513/211/15
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Саратський районний суд Одеської областї у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Златової Н.П., за участю: представника позивача Цитко Н.С., відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Сарата цивільну справу за позовом прокурора Саратського району Одеської області, в інтересах держави, в особі фінансового управління Саратської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину у розмірі 4181 гривня 04 копійки,

В С Т А Н О В И В:

прокурор

звернувся до суду з позовом в інтересах держави про відшкодування витрат у розмірі 4181.04 гривня. Позов обгрунтував тим, що вироком Саратського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 року, відповідача ОСОБА_2 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за фактом спричинення ОСОБА_3 умисного тілесного ушкодження. Внаслідок неправомірних дій відповідача потерпілого було шпитальозовано до КЗ "Саратська ЦРЛ", на стаціонарне лікування якого державою витрачено 4181.04 гривню. На підставі ст. 1206 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені державою на лікування потерпілого у розмірі 4181, 04 гривня.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданої заяви.

Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, в

ирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з вироку Саратського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 року, 26 вересня 2014 року приблизно о 16 годині ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, переслідуючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклої сварки, умисно наніс за допомогою дерв'яної палиці два удари в область голови, два-три удари в бік тулуба з лівої сторони, один удар по лівій руці та один удар правою ногою по лівій нозі потерпілому ОСОБА_3, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ніжньої і верхньої третини лівої ліктьової кістки, закритих переломів лівих VII-Х ребер, забитої рани тім'яної ділянки голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи №332 від 13 листопада 2014 року не були небезпечними для життя, спричинили розлад здоров'я понад три тижні (більше 21 дня) і за цим критерієм, згідно п.2.2.2 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносятся до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Цим же вироком ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком один рік (а.с.5).

Згідно довідки комунального закладу "Саратська центральна районна лікарня" від 17 лютого 2015 року, потерпілий ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні комунального закладу з 27 вересня 2014 року по 05 листопада 2014 року (38 койко-днів), вартість лікування склала 4181,04 гривня, виходячи з вартості лікування 1 ліжко-дня: у вересні 2014 року- 195,65 гривень, у жовтні 2014 року - 100,83 гривень, у листопаді 2014 року- 119,34 гривень (а.с.6).

Частинами 1,3 статті 1206 ЦК України встановлено, що о

соба, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

С

удом встановлено, що 26 вересня 2014 року, внаслідок неправомірних дії відповідача потерпілому ОСОБА_3 було завдано тілесних ушкоджень, з приводу яких він знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ "Саратська ЦРЛ". На лікування потерпілого державою було витрачено 4181,04 гривні, які повинні бути відшкодовані винною особою.

Враховуючи наведене суд вважає за необхідне задовольнити позов прокурора в інтересах держави, стягнути з відповідача витрати, понесені державою, в особі фінансового управління Саратської РДА на лікування потерпілого у розмірі 4181 гривня 04 копійки.

Згідно ч.3 ст. 84 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що органи прокуратури при подачи позовів до суду в інтересах держави звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст. 1206 ЦК України, ст.ст. 3-8, 10, 60, 80, 212-215, 294 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь фінансового управління Саратської районної державної адміністрації Одеської області витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 у розмірі 4181 (чотири тисячі сто вісімдесят одну) гривню 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. Я. Кожокар