Справа №442/8995/14-ц
Провадження №2/442/224/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу у зв'язку з невиконанням умов договору, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позову посилається на те, що 19 травня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» в особі керівника Дрогобицького відділення № 1 ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 007-13110-190514 банківського вкладу ( депозиту) «8 років разом» у доларах США строком на 3 місяці із виплатою 10,25% річних по 17 серпня 2014 року включно. Після закінчення строку даного договору, керуючись положеннями даного договору та п.2 ст. 1060 ЦК України позивач повідомив відповідача про намір на умовах, зазначених договором, повернути йому готівкою депозитний вклад з нарахованими відсотками.

Однак, в подальшому, всупереч обумовленого договором відповідач почав лише частково проводити виплати та повідомив, що подальші розрахунки з позивачем в іноземній валюті будуть здійснюватися у відповідності до Постанови НБУ № 328 від 01.06.2014 року. Як наслідок, в порушення умов укладеного правочину, щодо строків та суми належних позивачу виплат, борг відповідача на даний час складає 1178 доларів США.

Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення здійсненого вкладу є право позивача вимагати його повернення, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 1178 доларів США заборгованості та покласти на нього судові витрати

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, позовні вимоги в частині суми позову збільшив до 1275,55 доларів США, відповідно до поданого банком розрахунку.

Представник відповідача - Павляк А.В. заперечила та вважає, що для задоволення позову відсутні правові підстави, оскільки зазначені в позовній заяві вимоги є не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам матеріального права.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що 19 травня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» в особі керівника Дрогобицького відділення № 1 ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 007-13110-190514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у доларах США строком на 3 місяці із виплатою 10,25% річних по 17 серпня 2014 року включно.

Разом з тим, як підтверджено матеріалами справи, після закінчення строку даного договору, керуючись положеннями даного договору та п.2 ст. 1060 ЦК України позивач повідомив відповідача про намір на умовах, зазначених договором, повернути йому готівкою депозитний вклад з нарахованими відсотками.

Однак, в подальшому, всупереч обумовленого договором відповідач почав лише частково проводити виплати та повідомив, що подальші розрахунки із позивачем в іноземній валюті будуть здійснюватися у відповідності до Постанови НБУ № 328 від 01.06.2014 року. Як наслідок, в порушення умов укладеного правочину, щодо строків та суми належних йому виплат, борг відповідача на даний час складає 1275,55 доларів США.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору № 007-13110-190514 банківського вкладу (депозиту) від 19.05.2014, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У ч. 3 ст. 1058 ЦК України вказано, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (гл. 72 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Судом встановлено, що за умовами укладеного сторонами договору банківського вкладу на ім'я вкладника ОСОБА_1 в ПАТ«Дельта Банк» було відкрито поточний банківський рахунок, на який банк мав перерахувати кошти для повернення вкладу.

Також судом встановлено, що згідно з договором банківського вкладу вклад мав бути повернутий банком 17 серпня 2014 року, разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач з 26 серпня 2014 року звертався до банку із заявою про повернення банківського вкладу з 17 серпня 2014 року, проте банк кошти не повернув та можливості отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом позивачу не дав.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення грошових коштів за депозитним договором із процентами за їх користування, а доводи представника відповідача про те, що банк виконав своє грошове зобов'язання в день перерахування вкладу на поточний банківський рахунок вкладника ОСОБА_1 є хибними.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів,яке затверджене Постановою Правління НБУ № 216 від 28.07.2014 року, пункти .3.7. та п.3.8. містять обов'язок уповноваженого банку виконати певні дії у разі неприйняття платіжного доручення платника в іноземній валюті. Матеріали справи не містять доказів виконання банком вимог п.3.7,3.8 даного Положення.

Крім того, згідно умов договору банківського вкладу, банк був зобов'язався виплатити вкладнику вклад по закінченні строку ( 17 серпня 2014 року) без будь-яких заяв з його сторони.

Таким чином ОСОБА_1, як вкладник за договором банківського вкладу № 007-13110-190514 від 19.05.2014 року вправі вимагати повернення здійсненого вкладу в розмірі 1275,55 доларів США, що еквівалентно 26263,40 грн. по курсу НБУ станом на день постановлення рішення (20,58 х 1275,55 доларів США = 26263,40 грн.), а відповідач повинен видати вклад у повному обсязі. Однак, такого свого обов'язку відповідач не виконав, а тому позов підлягає до задоволення у пред'явленому обсязі.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому витрати по сплаті судового збору слід розподілити згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст. ст. 509, 525-526, 599, 1058-1061 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 1275,55 доларів США, що еквівалентно 26263,40 грн. (двадцять шість тисяч двісті шістдесят три гривні 40 копійок) по курсу НБУ станом на день постановлення рішення у відповідності до умов Договору № 007-13110-190514 банківського вкладу ( депозиту) «8 років разом» від 19.05.2014.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 262,63 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Хомик А.П.