АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о.

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року позивачі звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», в якій просили суд зобовязати відповідача призупинити нарахування за кредитно-заставним договором № DNC0AR100030418 від 07 липня 2008 року та додатковою угодою № 1 від 03 січня 2013 року; зобовязати відповідача надати первинні бухгалтерські документи, що відображають перерахування іноземної валюти (USD) на валютний рахунок ОСОБА_2 та первинні бухгалтерські документи, що відображають перерахування/нарахування коштів з кредитного рахунку ОСОБА_2; визнати кредитно-заставний договір № DNC0AR100030418 від 07 липня 2008 року таким, що виданий у національній валюті та зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» перевести всі розрахунки за кредитно-заставним договором № DNC0AR100030418 від 07 липня 2008 року у національну валюту та здійснити загальний перерахунок (а. с. 2-13).

У судовому засіданні представник позивачів вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. При участі у минулих судових засіданнях, позов не визнав (а. с. 80-87, 97-98).

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

В скарзі апелянти посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять скасувати рішення й постановити нове, яким позов задовольнити.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладенио кредитно-заставний договір № DNC0AR100030418, за умовами якого банк зобовязався надати кредит в сумі 13 355,65 доларів США, а позичальник повернути кредит та сплатити 9,60% річних за користування кредитними коштами (а. с. 28-40, 41-41).

Також, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 18 січня 2012 року укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився відповідати за виконання кредитних зобовязань ОСОБА_2 за договором №DNC0AR100030418 від 07 липня 2008 року (а. с. 52).

03 січня 2013 року між позичальником ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» була укладена додаткова угода № 1 до вказаного кредитного договору, яким змінено графік погашення кредиту (а. с. 49-50, 51, 53-54).

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частина 1 статті 628 ЦК України зазначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позивачами заявлені вимоги про зобовязання відповідача:

призупинити нарахування по кредитно-заставному договору та додатковій угоді;

надати первинні бухгалтерські документи, що відображають перерахування іноземної

валюти (USD) на валютний рахунок, ОСОБА_2 та первинні бухгалтерські документи, що відображають перерахування/нарахування коштів з кредитного розрахунку ОСОБА_2; перевести всі розрахунки за кредитно-заставним договором у національну валюту, та здійснити загальний перерахунок;

Відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції зазначав, що при укладанні кредитного договору, сторонами були дотримані всі передбачені законом істотні умови договору, які вони узгодили. На час укладення договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи. Укладені договори викладені в письмовій формі, не є незрозумілими та під час ознайомлення позичальника та поручителя з ними не могли залишитися поза їхньої увагою чи бути неправильно сприйнятими.

Позичальник ОСОБА_2 підписала договір особисто, чим засвідчила факт надання їй повної інформації про умови кредитування банку, пунктом 17.4 якого визначено перерахування сум кредиту в національній валюті за комерційним обмінним курсом 4,6 грн. за 1 долар США, а тому посилання позивачів на порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів» та неправомірність не видачі кредиту в доларах США, а в національній валюті судом не прийняті.

Позивачі не навели суду правових підстав щодо необхідності зобовязання відповідача призупинити нарахування за кредитно-заставним договором № DNC0AR100030418 від 07 липня 2008 року та додатковою угодою № 1 від 03 січня 2013 року та зобовязаня відповідача надати первинні бухгалтерські документи, що відображають перерахування іноземної валюти (USD) на валютний рахунок ОСОБА_2 та первинні бухгалтерські документи, що відображають перерахування/нарахування коштів з кредитного рахунку ОСОБА_2

Підписання ОСОБА_2 кредитно-заставного договору та додаткової угоди є свідченням факту ознайомлення, розуміння та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додаткової угоди.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Головними засадами цивільного законодавства при укладанні договору є вільне воєвиявлення сторін, свобода договору. Вищезазначеними нормами не передбачено такого способу захисту прав, як право в судовому порядку зобовязувати сторони до зміни умов договору.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

Апеляційна скарга не містить спростувань правових підстав для скасування рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_6

ОСОБА_7