Справа № 486/633/14-ц
Провадження № 2/486/10/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Волкової О. І.

при секретарі Коршак О.В.

за участі: адвоката - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області - ОСОБА_6 про усунення від спадкування, визнання недійсною заяви про прийняття спадщини, визначення часток у спадковому майні та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення його від права на спадкування за законом та визначення частки права власності у спадковому майні (а.с. 2-5).

21.07.2014р . в судовому засіданні було приєднано до матеріалів справи уточнення до позовної заяви ( 119- 124 а.с.) , що підтверджується журналом судового засідання (а.с185) ,відповідно до якої позивалися до суду ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та до приватного нотаріуса Южноукраїнського міського округу Миколаївської області про визнання заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини недійсною; про усунення його від права на спадкування за законом; та про визнання за ОСОБА_3 1/4 , а за ОСОБА_7 ? частини у спадковому майні , яке зареєстровано за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8. Також просили стягнути з відповідача судові витрати.

25 вересня 2014р. розпорядженням керівника апарату цивільну справу №486/633/14-ц повторним автоматичним розподілом після самовідводу судді Савіна, відповідно до якого визначено головуючим у справі суддю Волкову О.І., якою 10.10.2014р. прийнято справу №486/633/14-ц на 208 аркушах до свого провадження.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що померлий

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 мешкав до дня смерті у АДРЕСА_1, разом із позивачкою ОСОБА_3 , яка є його дружиною та з онукою.

Після його смерті відкрилась спадщина. Позивачі вважають, що ОСОБА_5, який є сином спадкодавця, повинен бути усуненений від права на спадкування, враховуючи наступні обставини за життя батько за будь-якої можливості турбувався та піклувалась про відповідача. Відповідач не бачився з батьком тривалий час, зрідка спілкувався з ним по телефону. ОСОБА_8 вийшов на пенсію. Як ліквідатор наслідків ЧАЕС часто хворів, не міг без транспорту пересуватися, страждав гіпертонічною хворобою 2 ступеню та ішемічною хворобою серця. Позивачі посилаються на те, що вони неодноразово зверталися до відповідача з проханням, щоб він зважив на здоров'я батька та відновив спілкування з ними, щоб полегшило їх догляд за тяжким хворим. За все життя відповідач ніколи не утримував свого батька та не надавав йому ніякої допомоги. В судовому засіданні позивачі та їх адвокат ОСОБА_1 підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідач суду пояснив, що з батьком підтримував стосунки в телефонному режимі, не заперечував факт того, що за останні роки рідше приїздив до батьків в зв'язку з тим , що з ними проживала онука з сім'єю. На час смерті у батька були проблеми зі здоров'ям, з віком вони збільшувались. Доводи позивачів, що він ніяким чином не відреагував на скарги батька про його поганий стан здоров'я, вважає безпідставними. Стверджував відповідач, що батько до нього приїздив коли здоров'я йому дозволяло, і він з ним ділися продуктами, які мав від господарства, пояснив що постійного місця роботи не має так як має проблеми із здоров'ям. Підтверджував у судовому засіданні факт того, що всі заяви, які зберігаються в спадковій справі, підписані ним власноруч та він виявив бажання прийняти спадок після смерті батька. Посилання позивачів про неприязні стосунки з батьком є безпідставними так як батько за життя його спадку не позбавив.

Представник відповідача підтримав та заперечував проти задоволення позову, так як він необґрунтований та їх доводи нічим не підтверджуються.

В судовому засіданні приватний нотаріус повідомила, що за заявами позивачів 24 жовтня 2012 року відкрито спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, який мешкав до дня смерті у АДРЕСА_1, та, що сторони у справі є потенційними спадкоємцями. При з'ясуванні у позивачів про наявність інших спадкоємців їй не було повідомлено. Згодом коли надійшла поштою заява про прийняття спадщини від відповідача позивачі повторно запрошувалися до нотаріальної контри. При цьому ОСОБА_3 відмовилася від своєї заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_8 на користь дочки. Також нею з'ясовувалось до дня подачі заяви відповідного змісту та надання відповідних документів для з'ясування родинних стосунків з померлим та надання документів на спадкове майно померлого, що підтверджується копіями у спадковій справі. Приватний нотаріус категорично заперечувала проти посилань позивачів про те, що заява підписана не відповідачем, та що в спадковій справі була інша заява. Щодо недовіри до неї , як до приватного нотаріуса позивачів то це їх воля. Після розгляду справи по суті та при набранні рішення законної сили кожен із спадкоємців зможе одержати свідоцтво на право власності на спадкове майно за законом.

Із матеріалів справи вбачається, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.57).

Судом встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., є: його дружина - ОСОБА_3, його дочка -ОСОБА_4, його син ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу та належать до першої черги спадкоємців за законом. Після його смерті відкрилась спадщина. Заповіта спадкодавцем складено не було та не було жодного із спадкоємців позбавлено права на спадок.

У провадженні приватного нотаріуса Южноукраїнського міського округу Миколаївської області ОСОБА_6 знаходиться спадкова справа №17/2012р до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (додаток: копія спадкової справи №17/2012р)

Відповідно до довідки про стан здоров'я СМСЧ №2 ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., перебував на обліку у лікаря терапевта (а.с.137).

В судовому засіданні встановлено , що турбота та опіка, яку надавали спадкодавцю, полягала в купівлі продуктів та приготуванні їжі, пранні, супроводу спадкодавця до лікарів, купуванні ліків.

Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦПК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Доводи позивачів, що під час хвороби спадкодавця було матеріально дуже важко утримувати, опікуватись та лікувати та їх посилання на існування гострої потреба у отриманні грошових коштів та допомоги саме від відповідача не доведено, так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 одержував пенсію біля 5 тис грн.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані.

Згідно роз'яснень, які викладені в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", при встановленні факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Позивачі будь-яких доказів умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцю не надали.

При цьому суд враховує поведінку відповідача, розуміння ним свого обов'язку щодо надання допомоги, а також те, що відповідач проживає на значній відстані, а тому суд прийшов до висновку, що відповідач не мав фізичної можливості надавати будь-яку допомогу батькові. В частині матеріальної допомоги коли спадкодавець її гостро потребував судом не встановлено так як він одержував достойну пенсію. Факту відмови позивачем надати допомогу спадкодавцю судом не встановлено.

Позивачами не доведено, наскільки і якої саме допомоги потребував Михайлюк та в які роки свого життя, не доведено наявність можливості у відповідача у наданні допомоги, враховуючи ту обставину, що він не проживав з батьками та сестрою. Надання такої допомоги у догляді в рівній мірі сторонами було б можливим за проживання сторін в одній місцевості, оскільки свого житла у м. Южноукраїнську позивач не має, а мешкає Запорізькій області , Бредянського р-н , с. Лугачарському із своєю сім'єю.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачів про усунення відповідача від спадкування є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 1/4 ., а за ОСОБА_7 ? частини у спадковому майні , яке зареєстровано за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, суперечить закону, порушує права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині також.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно ч. 2 ст.1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Тобто, спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини, відповідач виявив таке право. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Якщо спадкоємець виявив згоду прийняти спадщину, вона визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тому судом було відмовлено позивачам у проведені почеркознавчої експертизи, а саме заяви відповідача про прийняття спадщини, яка підписана на їх думку не ним, а іншою особою, так як він про виявлення своєї волі підтвердив в судовому засіданні. А поведінка позивачів при розгляді справи та при заявлені таких клопотань направлена на її затягування.

Відповідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, позивачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження посилань у позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Суд, вислухавши позивачів, адвоката, відповідача, його представника, приватного нотаріуса, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області - ОСОБА_6 про усунення від спадкування, визнання недійсною заяви про прийняття спадщини, визначення часток у спадковому майні та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Волкова