Справа № 203/6471/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по платі за проживання у житловому приміщенні та за спожиті комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по платі за проживання у житловому приміщенні та за спожиті комунальні послуги. (а.с. 2-8)

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог посилались на те, що 18.10.2002 року позивач купив у ВАТ «Дніпропетровський домобудівельний комбінат № 2» приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. До здійснення зазначених приміщень, будівля, розташована за вищевказаною адресою використовувалась власником під гуртожиток для проживання одиноких громадян. При здійсненні відчуження приміщень в будівлі, мешканцям гуртожитку не було надано в користування інших житлових приміщень, в зв'язку із чим частина мешканців продовжує проживати в житлових приміщеннях та користуватися н житловими приміщеннями загального користування, право приватної власності на які перейшло до позивача. Відповідачі разом проживають в кімнаті АДРЕСА_1, і користуються нежитловими приміщеннями загального користування та комунальними послугами. За період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року відповідачами до сплати була нарахована сума у розмірі 14 451 грн. 40 коп., з яких 8 400 грн. - плата за проживання у житловому приміщенні та користування нежитловими приміщеннями загального користування та плата за спожиті відповідачами комунальні послуги у розмірі 6 051 грн. 40 коп., до складу яких входить оплата щомісячно за електроенергію, послуги водовідведення, каналізації, опалення (в опалювальний період), дезінфекції та вивіз сміття. За вищезазначений період відповідачами було сплачено на користь позивача за надані послуги сума у розмірі 10 650 грн. 00 коп., з яких 5 486 грн. 61 коп. - плата за комунальні послуги та 5 163 грн. 39 коп. - плата за проживання у житловому приміщенні та за користування нежитловими приміщеннями загального користування. Таким чином, заборгованість відповідачів перед позивачем за вказаний період складає 3 236 грн. 61 коп., однак відповідачі відмовляються у добровільному порядку сплатити наявну в них заборгованість, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просив суд стягнути з відповідачів на свою користь у рахунок повернення заборгованості по платі за проживання у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року суму в розмірі 3 236 грн. 61 коп., у рахунок повернення заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року суму в розмірі 564 грн. 79 коп., а також стягнути судові витрати. (а.с. 2-8)

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. (а.с. 232)

Відповідачі у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог, посилаючись на не якість наданих послуг та їх необґрунтовану високу вартість, оскільки вважають нараховану позивачем суму заборгованості за комунальні послуги необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає стягненню. Також, відповідачі під час розгляду справи посилались на те, що вони не погоджували з позивачем у визначеному ним розмірі плату за користування житлом, оскільки позивач повинен встановлювати відповідачам плату за проживання та за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифів) встановлених для будинків державного та громадянського житлового фонду, тому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (а.с. 216-219, 232)

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є власником приміщення в будинку АДРЕСА_1, яке використовується як гуртожиток, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. (а.с. 9-11)

Судом встановлено, що 01.01.2007 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір найму 149/1, за умовами якого останньому в тимчасове користування було передано жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, однак у подальшому ОСОБА_2 із сім'єю проживав у кімнаті АДРЕСА_1, але в письмовій формі договір найму укладено не було, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні та письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. (а.с. 220-221, 232)

Встановлено, що відповідачі мешкають у кімнаті № АДРЕСА_1, однак своєчасно не сплачують плату за проживання у житловому приміщенні та користування нежитловими приміщеннями загального користування та плату за спожиті комунальні послуги, виходячи з розміру 300 грн. на місяць за проживання у кімнаті в гуртожитку, який не знаходиться на обслуговуванні житлово-експлуатаційних підприємств, що підтверджується матеріалами справи.

Також, судом встановлено, що відповідачами за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року було сплачено на користь позивача суму у розмірі 10 650 грн. 00 коп., з яких 5 486 грн. 61 коп. - плата за комунальні послуги та 5 163 грн. 39 коп. - плата за проживання у житловому приміщенні та за користування нежитловими приміщеннями загального користування, що підтверджується копіями рахунків на оплату за користування житлом та спожиті комунальні послуги за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 167-192)

Окрім цього судом було встановлено, що за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року відповідачам до сплати була нарахована сума у розмірі 14 451 грн. 40 коп., з яких 8 400 грн. - плата за проживання у житловому приміщенні та користування нежитловими приміщеннями загального користування та плата за спожиті відповідачами комунальні послуги у розмірі 6 051 грн. 40 коп., до складу яких входить оплата щомісячно за електроенергію, послуги водовідведення, каналізації, опалення (в опалювальний період), дезінфекції та вивіз сміття, які нараховуються позивачем виходячи з показань лічильників та на підставі рахунків підприємств-суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання комунальних послуг у відповідності до укладених з ними договорів, викладені обставини підтверджуються копією договору про постачання електричної енергії № 9088/8-871 від 27.09.2008 року, копією договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, копією договору про постачання теплової енергії від 01.12.2008 року, копією договору про виконання робіт по дезінфекції, дератизації, дезінфекції від 01.02.2010 року, копіями розрахунків на оплату житлово-комунальних послуг від ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», МКВП «Дніпроводоканал» та МКП «ДМТМ» та рахунками використання комунальних послуг, наявними в матеріалах справи. (а.с. 13-166, 207-209)

Встановлено, що 11 березня 2013 року Управління житлового господарства ДМР розглянуло звернення позивача стосовно надання роз'яснень щодо затвердження рівня плати за проживання осіб у гуртожитку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у власності фізичної особи, та повідомило позивачу, що органи місцевого самоврядування не мають повноважень встановлювати тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій фізичним особам - власникам житлового фонду, зокрема гуртожитку, який належить позивачу ОСОБА_4, якщо такий власник не є виконавцем у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що підтверджується копією листа Управління житлового господарства ДМР від 11.03.2013 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 210)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права.

Положеннями ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є акти цивільного законодавства, акти органів державної влади, акти органів місцевого самоврядування.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру.

Відповідно до постанови КМУ від 11 травня 2005 року № 342 «Про внесення змін у додаток до постанови КМУ від 25.12.1996 року № 1548 та визначення такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ» державне регулювання за проживання в гуртожитку відмінено і ціни є вільними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При вирішенні заявлених позовних вимог, суд приймає до уваги, що письмовий договір про оплату за проживання у гуртожитку між позивачем та відповідачами не укладався, однак позивачем була встановлена щомісячна вартість за проживання у гуртожитку, тому відповідачі періодично оплачували вартість проживання у кімнаті гуртожитку у розмірі 300 гривень за місяць, а отже викладене відповідно до вимог ст. 207, ч. 2 ст. 638, 642 ЦК України, свідчить про укладання між сторонами договору.

Суд при розгляді позовних вимог позивача, виходить з того, що позивач, як власник майна може самостійно встановлювати розмір плати за користування житлом, у зв'язку з чим, з 01 грудня 2007 року позивачем була встановлена щомісячна плата за користування однією кімнатою позивача в розмірі 300 грн., внаслідок чого відповідачам до сплати за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року була нарахована плата за проживання у житловому приміщенні та користуванні нежитловими приміщеннями загального користування у розмірі 8 400 грн., однак відповідачі за зазначений період частково внесли плату за користування житловим приміщенням у розмірі 5 163 грн. 39 коп., тому суд приходить до висновку, що відповідачі неналежно виконували свої обов'язки по оплаті за користування житловим приміщенням у вищезазначений період, враховуючи часткову оплату, суд вважає необхідним стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у рахунок повернення заборгованості по платі за проживання у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року суму в розмірі 3 236 грн. 61 коп.

Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідачами частково у період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року сплачувались кошти за надані комунальні послуги у розмірі 5 486 грн. 61 коп., враховуючи, що законом на відповідачів покладено обов'язок вчасно оплачувати використанні комунальні послуги. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт часткового виконання відповідачами вищезазначеного обов'язку, і, як наслідок, факт виникнення у відповідачів перед позивачем заборгованості за оплату комунальних послуг з урахуванням часткового погашення відповідачами даної заборгованості, розмір заборгованості станом на 31 грудня 2013 року становить 564 грн. 79 коп. На підставі цього, враховуючи пояснення сторін у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та вважає за можливе стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у рахунок повернення заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року суму в розмірі 564 грн. 79 коп.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховує результат вирішення справи, та вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а саме з кожного 121 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 322, 810, 820 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 79, 84, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) у рахунок повернення заборгованості по платі за проживання у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року суму в розмірі 3 236 грн. 61 коп., у рахунок повернення заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2013 року суму в розмірі 564 грн. 79 коп., а також у рахунок повернення сплачених судових витрат суму у розмірі - 243 грн. 60 коп., а разом 4 045 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ф.Ф. Маймур