Справа № 761/559/15-ц
Провадження №2/761/2447/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Харитоновій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про розірвання договору та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - відповідач) про розірвання договору та стягнення коштів.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 28.10.2009 року укладено договір б/н про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу на умовах субординованого боргу депозит у грошових коштах в іноземній валюті в сумі 2600000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних на строк 10 років. 31.08.2012 року позивачем була отримана виписка за рахунком, з якої вбачається, що починаючи з березня 2012 року відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань та чинного законодавства України в односторонньому порядку припинив нарахування відсотків по спірному договору. На звернення позивача відповідач повідомив, що припинення нарахування відсотків не відбувалося, однак письмових доказів не надав. Тому позивач просив суд розірвати договір б/н від 28.10.2009 року про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу, укладеного між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача 2600000,00 доларів США основного боргу та 843611,43 доларів США відсотків за користування грошовими коштами; судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти вимог позову та просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що відповідачем умови договору не порушувались, відсотки нараховувались, а на даний час в банку розпочато ліквідаційну процедуру, та відповідно інший порядок виплати коштів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 28.10.2009 року був укладений договір про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу в сумі 2600000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних на строк 10 років. Відповідно до п.1.1.12 даного договору призупинення сплати процентів здійснюється за ініціативою боржника в разі погіршення фінансового стану боржника, проте, продовжується нарахування процентів.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.1, ч.2 ст. 651 ЦК України).

До письмових заперечень відповідача долучено виписку по особовому рахунку за період з 01.03.2012 року по 13.03.2015 року, з якої вбачається, що відсотки за договором нараховувались до часу введення тимчасової адміністрації, а призупинення сплати процентів передбачено договором, укладеним між позивачем та відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про розірвання договору.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

20.03.2015 року виконавчою дирекцією особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №63 про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду.

За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 30.12.2014 року, тобто під час дії в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" тимчасової адміністрації, що унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 79, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 651, 1060 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність», суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про розірвання договору та стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя