Справа № 487/1877/14-ц
Номер провадження 2/487/29/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2015 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - Бобрової І.В.,
при секретарі - Табунщик К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк Форум про визнання договору недійсним та зобовязання вчинити певні дії,-
Позивач ПАТ Банк Форум (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 серпня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 163/07/02-А, відповідно до умов якого остання отримала кредит на споживчі потреби в розмірі 47 683,00 дол. США зі сплатою 11,5 відсотків річних за користування кредитними коштами, строком до 08 серпня 2014 року. У відповідності до умов договору ОСОБА_1 зобовязалася в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків щомісячно сплачувати черговий мінімальний платіж в розмірі неменше 568,00 дол. США на відкритий їй рахунок. З метою забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 10 серпня 2007 року було укладено договір поруки №81-163/07/02-А, за яким поручитель зобовязався перед кредитором, в разі невиконання та/або порушення позичальником свої зобовязань, погасити заборгованість за кредитним договором. Проте відповідач ОСОБА_1, в порушення умов кредитного договору, не вносить необхідні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість. В добровільному порядку відповідачі відмовляються сплачувати борг, тому Банк змушений звернутися до суду та, враховуючи збільшені позовні вимоги, остаточно просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість станом на 15.09.2014 року у сумі 142075,74 грн. та судові витрати.
В судовому засіданні 25.04.2014 року представником відповідачів подано зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства Банк Форум, в якій посилаючись на те, що позивач під час укладання договору не надав їм відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» письмової інформації щодо сукупної вартості кредиту та умов кредитування, а також на нечесну підприємницьку практику з боку Банку, невідповідність змісту кредитного договору Цивільному кодексу України, Конституції України та введення Банком їх в оману, щодо обставин, які мають істотне значення, відповідачі просили визнати недійсним спірний кредитний договір та зобовязати Банк повернути ОСОБА_1 суму у розмірі 11 001,73 дол. США..
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.04.2014 р. зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та об'єднано в одне провадження з позовом Публічного акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
До судового засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. В попередніх судових засіданнях вимоги зустрічного позову не визнав, вважав їх безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, надав відповідні заперечення.
Відповідачі до судового засідання не з'явились.
Представник відповідачів до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав, просив визнати позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, посилаючись на відсутність у позивача цивільної дієздатності; недоведеність позовних вимог через невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором нормам чинного законодавства; наявність у тексті кредитного договору положень, які порушують права споживачів. Позовні вимоги зустрічного позову підтримав, просив його задовольнити.
Врахувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Пункт 3.2.2. Кредитного договору передбачає, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного Позичальником та/або Поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань.
Пунктами 3.3.2., 3.3.3 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з п. 2.3., сплачувати проценти за користування кредитними коштами, витрати, повязані з проведенням дій по примусовому погашенню простроченої заборгованості, а також на вимогу Банку сплачувати можливі неустойку, штраф та пеню.
За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чі часткову сплату процентів. Позичальник сплачує неустойку у вигляді нарахування пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/аб несплачених процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашенн заборгованості, (пункт 4.1. Кредитного договору).
З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ Банк Форум та ОСОБА_2 10.08.2007 року було укладено договір поруки № 81-163/07/02-А, відповідно до якого Поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення Позичальником своїх зобовязань перед Кредитором погасити, заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту 47 683,00 дол. США, нараховані відсотки по кредиту, відсотки по простроченій позиції (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені Кредитним договором.
Пунктом 2.2 Договору поруки встановлено, що Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном.
У звязку з порушенням Позичальником зобовязань по Кредитному договору Банк 06.12.2013 року, направив ОСОБА_1 письмову Вимогу (вих. № 1170/2600 від 06.12.201 року) про повернення Позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами. Вказана вимога вручена Позичальнику 24.12.2013 року.
Пунктом 3.1. Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання зобовязань по Кредитному договору та даному Договору Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Зазначена умова передбачена ст. 554 Цивільного кодексу України.
06 грудня 2013 року, Банк, на виконання пункту 2.3 Договору поруки, направив ОСОБА_2 вимогу (вих. № 1169/2600 від 06.12.2013 року), в якій його як Поручителя повідомлено про невиконання Позичальником умов Кредитного договору та про необхідність повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафу та пені. Вказана вимога вручена 24.12.2013 року.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 15.09.2014 р. утворилась заборгованість у сумі 142075,74 грн. (згідно курсу НБУ станом на 15.09.2014 року 1 дол. США коштував 12,95 грн.), яка складається з:
- простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 8867,84 дол.США, що еквівалентно 114839,26 грн.;
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Статтею 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників разом.
В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Стосовно зустрічного позову, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, через їх безпідставність.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Конституційний суд України в своєму рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 наголосив, що згідно з частиною другою статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 Кодексу).
Як зазначено в положеннях пунктів 22, 23 статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами (далі - Закон про захист прав споживачів) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.
Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Кодексом також передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 Кодексу). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу).
Таким чином, правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Кодексу про зобов'язання та договір, так і приписи його частини другої статті 627 щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів.
Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 - ч.3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідачами не надано будь-яких письмових доказів, які б підтверджували той факт, що спірний кредитний договір суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Так з тексту кредитного договору п.7.1 вбачається, що умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладання цього договору, п.3.4.2 передбачено право позичальника протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі позичальником примірника укладеного договору. Отже, з урахуванням викладено, суд вважає, що ОСОБА_1 діяло свідомо, укладаючи даний кредитний договір, оскільки мала змогу та час на ознайомлення з його умовами.
Крім того згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Як розяснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 6 листопада 2009 р., правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . При цьому істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
З тексту укладеного 10 серпня 2007 року кредитного договору вбачається, що такі умови договором передбачені, позичальник на них погодився, підписавши спірний договір, як і ОСОБА_2, надаючи свою згоду ОСОБА_1 на укладання кредитного договору.
Таким чином, позивачі за зустрічним позовом не довели суду ні факт умислу в діях відповідача, ні факт обману, а тому не є обґрунтованим те, що спірний договір укладений під впливом обману.
При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідачів на те, що Банк не мав права збільшувати позовні вимоги оскільки 16.06.2014 року було прийнято рішення про початок здійснення процедури ліквідації Банку, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його ліквідацію, що свідчить про припинення повноважень органів управління Банку та відкликання ліцензії, оскільки згідно ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів та інших документів від імені банку.
Отже вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10,11,30,60, 88,212,214 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства Банк Форум судові витрати по 379,95 грн. з кожного.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк Форум про визнання договору недійсним про визнання правочину недійсним та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Боброва І.В.