Справа № 1329/1663/12
Провадження №2/460/47/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

з участю секретаря Мельник Є.Є.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Соколов О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Яворівської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівської області,

про усунення перешкод у здійсненні права власності

В С Т А Н О В И В:

02.04.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача ОСОБА_3 усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом демонтажу збудованого ним дерев'яного будинку по АДРЕСА_2, а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що він являється власником земельної ділянки та житлового будинку в АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 є власником сусідньої земельної ділянки, який на підставі рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради про надання дозволу на проведення капітального ремонту розпочав реконструкцію свого житлового будинку без належно оформленої проектної та містобудівної документації, з порушенням прав суміжних землекористувачів, з недотриманням санітарних, протипожежних та містобудівних вимог. Після прийняття рішення про відміну дозволу на проведення капітального ремонту відповідач на підставі нечинного рішення розробив проект на реконструкцію, який у встановленому порядку не був погоджений компетентними органами. Відповідач ОСОБА_3 старий будинок повністю демонтував, а на його місці незаконно побудував новий дерев'яний будинок, що є самочинним будівництвом. Незважаючи на прийняте рішення про припинення виконання будівельних робіт відповідач продовжив здійснювати будівництво будинку, який розташований на межі їх земельних ділянок, відстань між будинками становить менше одного метра, що є порушенням будівельних та протипожежних норм. Незаконно збудований будинок перешкоджає йому у проведенні ремонту, атмосферні опади з будинку відповідача стікають на його земельну ділянку під його будинок, руйнуючи останній. Єдине вікно його будинку є повністю затіненим житловим будинком відповідача. Самочинно збудований житловий будинок відповідача здійснює йому перешкоди у користуванні належним його житловим будинком та земельною ділянкою, порушує його права власника щодо цього будинку та земельної ділянки.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить заявлений позов задоволити.

2

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідачем ОСОБА_3 були порушені всі існуючі норми будівництва, було грубо порушено права його довірителя, а тому заявлений позов підлягає до задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 заявлений позов заперечив та пояснив, що після купівлі будинку АДРЕСА_2 через його стан він вирішив провести його реконструкцію. На підставі своєї заяви він отримав дозвіл на проведення капітального ремонту. Під час ремонту виявилися значні тріщини у фундаменті та стінах, що змусило повністю розібрати будинок, щоб підсилити фундамент армопоясом. Тоді для продовження проведення реконструкції будинку він звернувся в проектний інститут, де замовив проект реконструкції, отримав в інспекції держбудконтролю дозвіл на початок будівельних робіт і господарським способом продовжив реконструкцію будинку. На підсиленому фундаменті, з дерев'яних брусів було зведено будинок, накрито металочерепицею та влаштовано ринви. За скаргою позивача по рішенню інспекції держбудконтролю він припинив реконструкцію будинку. Він реконструював будинок на тому самому фундаменті, межі земельної ділянки позивача не порушив, норми інсоляції будинку позивача дотримані. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Соколов О.В. вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, його довірителем не порушено прав та інтересів позивача, посилання на ДБН 1992 року є необґрунтованим, так як будинок був побудований в довоєнні часи, коли відповідні протипожежні норми не існували. Його довіритель планував для протипожежної безпеки встановити гіпсові плити зі сторони позивача, однак через рішення про зупинення виконання робіт не встиг цього зробити. Також не порушено права позивача щодо норм інсоляції, а тому в заявленому позові слід відмовити.

Представники третіх осіб виконавчого комітету Яворівської міської ради та Інспекції держархбудконтролю у Львівській області не з'явилися на розгляд справи, суд вирішив продовжити розгляд справи у відсутність представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що визнається сторонами та стверджується відповідними документами, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0698 га за адресою АДРЕСА_1 Львівської області, на якій знаходиться житловий будинок загальною площею 45,4 кв.м, співвласником якого він являється. Відповідач ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки площею 0,0304 га за адресою АДРЕСА_2 Львівської області, на якій знаходився житловий будинок загальною площею 34,7 кв.м, власником якого являвся відповідач. Вищевказані земельні ділянки є суміжними між собою, також вищевказані житлові будинки знаходилися біля суміжної межі.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №9 від 22.01.2010 року «Про надання дозволу на проведення капітального ремонту житлового будинку у м.Яворові по АДРЕСА_2 гр.ОСОБА_3.» без належно затвердженого проекту та без дозволу на право виконання будівельних робіт, на початку 2010 року розпочав капітальний ремонт придбаного будинку. Під час проведення ремонту відповідач розпочав будівельні роботи по реконструкції будинку з розширенням та надбудовою, повністю демонтувавши дах та стіни старого будинку. Після демонтажу даху та стін існуючий фундаменту відповідач ОСОБА_3 підсилив армопоясом та влаштував новий фундамент вздовж суміжної межі по геометричних параметрах існуючих сін під літ.«а» та тамбура під літ.«а1» старого будинку.

З письмової відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 02.09.2010 року вбачається, що за проведення капітального ремонту

3

житлового будинку без погодженої в установленому законодавством порядку проектної документації відповідача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.96 ч.3 КУпАП. Також приписом №29/1-158-ф запропоновано зупинити виконання будівельних робіт до отримання погодженої проектної документації.

В подальшому відповідач ОСОБА_3 звернувся в Львівській філіал Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкції», де замовив та отримав Проект на реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_2 Львівської області.

У відповідності до вимог ст.31 Закону України «Про містобудівну діяльність», який набрав чинності з 12.03.2011 року, проектна документація на будівництво об'єкта розробляється з урахуванням вимог містобудівної діяльності та вихідних даних і дотримання вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. Проекти будівництва об'єктів І-ІІІ категорії складності не підлягають обов'язковій експертизі. Також проектна документація на будівництво об'єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовами особами, юридичними особами, утвореними такими органами.

Тому суд не приймає до уваги твердження позивача в позовній заяві в цій частині щодо непогодження проекту на реконструкцію будинку «компетентними органами», оскільки нормами чинного законодавства такого погодження не передбачено.

Після отримання розробленого проекту на реконструкцію житлового будинку відповідач ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» подав повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке було зареєстроване 27.01.2012 року в Інспекції держархбудконтролю у Львівській області, та весною 2012 року розпочав господарським способом роботи по реконструкції житлового будинку по вул.Загаєвича, 36 Львівської області. Зокрема відповідачем було зведено з дерев'яних брусів стіни, влаштовано дах, накрито будинок металочерепицею та змонтовано ринви для відведення атмосферних опадів.

Вважаючи, що проведеним відповідачем ОСОБА_3 самочинним будівництвом не дотримано встановлених норм відстані до межі суміжної земельної ділянки, яка має бути не менше 1 метра, не дотримано протипожежних норм, що має становити не менше 6 метрів, єдине вікно його будинку є повністю затіненим, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку та житловий будинок шляхом демонтажу збудованого відповідачем дерев'яного будинку.

Відповідно до вимог ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Також, в п.п.5, 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі - Постанова №6 від 30.03.2012 року) роз'яснено, що право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва належить органу державної влади або органу місцевого самоврядування. У випадках порушення

4

прав інших осіб, право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Разом з тим, в п.25 Постанова №6 від 30.03.2012 року визначено, що відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Аналіз ч.1 ст.376 ЦК України визначає, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети; будівництво, здійснене без дозволу або проекту; будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Однак під час судового розгляду доведено, що відповідач ОСОБА_3 здійснив реконструкцію житлового будинку з розширенням та надбудовою на власній земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, згідно затвердженого ним проекту на реконструкцію та отриманого дозволу на виконання будівельних робіт. Тому в цій частині твердження позивача ОСОБА_1 про самочинне будівництво відповідачем є небгрунтованими і суд не приймає їх до уваги.

Щодо покликання позивача ОСОБА_1 на недотримання відповідачем відповідних будівельних норм та правил, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», що протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1).Розташування і орієнтація житлових та громадських будинків повинні здійснюватись з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до «Санитарных норм и правил обеспечения инсоляцией зданий и территорий жилой настройки» та СНIП II-4-79 «Естественное и искусственное освещение» як в будинках, що будуються, так і в сусідніх житлових і громадських будинках. Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

А згідно з додатком 3.1 мінімальна відстань між будинками при ступені вогнестійкості ІV та ІV становить 15 м.

Дана обставина також підтверджується п.2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №269 від 25.08.2015 року, що споруджений дерев'яний житловий будинок АДРЕСА_2 Львівської області гр.ОСОБА_3 не відповідає п.1* додатку 3.1 та п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування і планування міських і сільських поселень».

Разом з тим, під час судового розгляду справи судом встановлено, що старий будинок відповідача ОСОБА_3, який було збудовано до 1931 року, до часу проведення реконструкції також знаходився по відношенню до житлового будинку та земельної ділянки позивача з порушенням вищезазначених будівельних норм та вимог.

5

Тому суд погоджується з твердженням сторони відповідача про безпідставність застосування визначених в ДБН 360-92** «Містобудування і планування міських і сільських поселень» відповідних правил та норм до даних правовідносин.

Також під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження посилання позивача на порушення норм інсоляції, оскільки відповідним висновком Львівського філіалу Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкції» на підставі проведеного розрахунку підтверджено нормативну інсоляцію житлового будинку позивача. Дана обставина також стверджується п.4 висновку судової будівельно-технічної експертизи №269 від 25.08.2015 року.

Щодо посилання позивача ОСОБА_1 на стік води з даху спірного житлового будинку відповідача та потрапляння їх на його земельну ділянку під його будинок, то судом встановлено безпідставність таких тверджень, оскільки скати даху будинку відповідача спрямовані на земельну ділянку відповідача, також дах облаштований ринвами для відведення атмосферних опадів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами по справі, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведено, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необгрутованими та бездоказовими, твердження сторони позивача на обгрунтування заявлених позовних вимог грунтується на припущеннях, під час розгляду справи доведено, що відповідач під час проведення реконструкції свого житлового будинку усунув допущені порушення та в подальшому дотримався вимог чинного законодавства, відповідно здійснена відповідачем реконструкція не являється самочинним будівництвом та не порушує права позивача щодо користування та розпорядженням своїм майном, а тому в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 89, 212, 213 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Яворівської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: