РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.,

при секретареві: Кудіновій В.І.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3, до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживачів та стягнення коштів шляхом повернення депозиту та процентів за вкладом, суд,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3, із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк».

В позовній заяві зазначено, що 17 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір № SAMDNTD100 про банківський вклад «Депозит плюс» в національній валюті строком на 3 місяці. На дату укладення Договору сума депозиту складала 10500 грн. Відповідно до умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на депозитний рахунок № SAMDNFD100 грошові кошти у сумі десять тисяч п'ятсот грн. на умовах Договору (17 % річних). Відповідач поклав на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі. Нарахування процентів на рахунок за Вкладом проводяться від дня, наступного за днем надходження вкладу у «Банк», до дня, який передує його поверненню «Клієнту», або дня списання з рахунка «Клієнта».

Вклад в відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» м. Севастополя у розмірі 10500 грн. покладено Позивачем на депозит строком на 3 місяці в жовтні 2013 року. У січні 2014 року закінчився строк дії договору, тому його було пролонговано ще на 3 місяці. За перші 3 місяці нараховано відсотків приблизно 400 грн. В січні 2014 року Позивач поклала на депозитний рахунок ще 100 грн., щоб округлити суму до 11 000 грн., тому станом на 18 березня 2014 року сума на рахунку складала 11286 грн. 01коп. На скільки відомо Позивачу, більше відсотків по депозиту не нараховувалося, оскільки він був заморожений, у зв'язку з окупацією території АР Крим.

Оскільки договір був укладений на строк з 17 жовтня 2013 року по 17 січня 2014 року, після спливу строку дії, договір пролонгований ще на 3 місяці до 17 квітня, та Позивач очікувала на отримання відсотків на цей додатковий строк.

Відповідно до Договору Відповідач був зобов'язаний на вимогу Позивача повернути суму Внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним Позивачу, в день, наступний за останнім днем строку Внеску. Згідно до умов Договору, проценти на суму внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування внеском з дня, наступного за днем надходження коштів на Депозитний рахунок Позивача, та включно до дня, який передує дню його повернення Позивачу.

Таким чином, 17 квітня 2014 року Відповідач на вимогу Позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним відсотків Позивачу. Після спливу строку Договору Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогою повернути суму Внеску та нарахованих за користування ним відсотків, але йому було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів з різних підстав. Отже, Відповідачем не було здійснено повернення Депозиту разом з сумою нарахованих за користування ним відсотків Позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі, що були внесені позивачем як Депозит.

Оскільки Відповідач, всупереч волі Позивача, продовжує користування Депозитом, то до такого користування мають застосовуватися положення Депозитного договору, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму Депозиту. Відповідно до пунктів Договору розмір процентної ставки становить 17 % річних. Виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування Депозитом, за весь період складає - 2716 грн. 07 коп., починаючи із 17 жовтня 2013 року і до дня подачі позову, тобто до 12 березня 2015 року.

На даний час ПАТ КБ «Приватбанк» у різних формах відмовляє Позивачу у поверненні довірених йому коштів. Позивачка неодноразово зверталася в «Приват24», який працює некорректно, відображає недостовірну інформацію, оператори приховують реальну інформацію про цей депозитний вклад.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з Відповідача суму внеску у розмірі 10500 грн, 2716 грн. 07 коп. відсотків річних за фактичну кількість днів користування внеском; стягнути суму втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 487 грн. 69 коп. та індекс інфляції 3185 грн. 89 коп., всього загальну суму у розмірі 16889 грн. 65 коп.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить задовольнити з підстав, зазначених у письмовій формі. Крім того суду пояснила, що у неї відсутній депозитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» у письмовій формі, постільки у жовтні 2013 року перебувала в АР Крим у м. Севастополь і договір укладала в електронній системі «Приват 24».

Представник позивачки ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечує та суду пояснила, що в обґрунтування позовних вимог позивачкою не надані договір банківського вкладу та документи, що підтверджують внесення грошових коштів. У ПАТ КБ «Приватбанк» відсутній договір про банківський вклад з ОСОБА_1, відповідно Банк не має змоги і надати виписку по рахунку депозитного договору. У випадку користування системою «Приват 24» клієнт повинен звернутися до відділення Банку, де з ним буде укладено письмовий договір, у якому зазначаються суттєві умови договору, сума внеску, строк дії договору, розмір відсотків та ін. У сторін такий договір відсутній. А тому, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичний осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1059 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з п.1.4 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського вкладу; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджених постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493 (надалі Інструкція №492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Пункт 10.1 Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після предявлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішнім положенням банку.

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності і звичаями ділового обороту.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 29 жовтня 2014 року №6-118цс14.

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 17 жовтня 2013 року на території АР Крим у м. Севастополі між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір №SAMDNTD100 про банківський вклад «Депозит плюс» в національній валюті строком на 3 місяці. Відповідно до умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 10500 грн. під 17 % річних. У січні 2014 року закінчився строк дії договору, тому його було пролонговано ще на 3 місяці. За перші 3 місяці нараховано відсотків приблизно 400 грн. В січні 2014 року Позивач поклала на депозитний рахунок ще 100 грн., щоб округлити суму до 11 000 грн., тому станом на 18 березня 2014 року сума на рахунку складала 11286 грн. 01 коп.

На підтвердження заявлених вимог позивачка долучила виписки по карті/рахунку: 488499 від 02 березня 2015 року та від 15 липня 2015 року, довідку про відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 рахунок №578276, шаблон договору б/н вкладу «Депозит плюс». Однак дані виписки, довідка та шаблон не можуть слугувати належними та допустимими доказами у даній справі в розумінні ст.60 ЦПК України.

ОСОБА_1 не надала доказів укладення з ПАТ КБ «Прватбанк» у письмовій формі договору банківського вкладу та його умов, строку договору, розміру грошових коштів розміщених на депозитному вкладі, узгодженому сторонами розміру відсотків та інших умов.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3, до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів шляхом повернення депозиту та процентів за вкладом відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик