Провадження № 2/344/4527/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,за участю третіх осіб,які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,-ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що він є власником 1/6 частини квартири за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Марійки Підгорянки, 16/2. Відповідач є тимчасовим мешканцем його квартири та перешкоджає йому проживати в ній, у звязку з чим просить суд виселити відповідача із квартири за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Підгорянки, 16/2.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення,аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив,що він проживає в квартирі за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Марійки Підгорянки, 16/2 разом з дружиною та дітьми. Вважає,що він не є тимчасовим мешканцем, вселився в квартиру зі згоди власників житла, а тому в задоволенні позову просив відмовити.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечила.

В судове засідання треті особи- Маліновський Я.В., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином,причини неявки суду не повідомили.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорту позивач ОСОБА_1 з 29.08.1990 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.4-5)

Позивач ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який розірваний 10.11.1995 року (а.с.7).

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження 26.12.1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 одружились (а.с.48).

Подружжя ОСОБА_2 має двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після укладення шлюбу відповідач ОСОБА_2 вселився в квартиру за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Марійки Підгорянки, 16/2 та проживає в ній по даний час.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 17.11.2009 року та витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_1П, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Марійки Підгорянки, 16/2 в рівних долях (а.с.8-11).

Згідно довідки виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї в квартирі за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Марійки Підгорянки, 16/2 зареєстровані ОСОБА_1П, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_10М.( а.с.12).

18.08.2015 року позивач ОСОБА_1 направив відповідачу ОСОБА_2 вимогу про виселення з квартири за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Марійки Підгорянки.

Позивач в позові зазначає що відповідач є тимчасовим жильцем, який добровільно відмовився звільнити квартиру, а тому підлягає виселенню в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу УРСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 157 ЖК УРСР, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_1 помилково вважає відповідача тимчасовим жильцем, оскільки відповідач належить до членів сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що відповідач належить до членів сім'ї співвласників квартири і його виселення, як члена сім'ї, на підставі вимог ст.98 ЖК УРСР законодавством не передбачено,тому виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. ст. 9,64, 109,151,157 ЖК України, керуючись ст.ст. 3,4,10,11, 57, 60, 61,88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,за участю третіх осіб,які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,-ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.А.Татарінова