Справа № 481/1472/15-ц
Провадж.№ 2/481/578/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

09.12.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

В с т а н о в и в:

14.09.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, згідно з яким, посилаючись на приписи ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, що розташована по вул. Декабристів, 30 в м. Новий Буг Миколаївської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 02.09.2009 року він придбав за договором купівлі-продажу у відповідача ОСОБА_2 житловий будинок № 30 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Декабристів в м. Новий Буг, Миколаївської області. Однак, вирішуючи питання про приватизацію земельної ділянки для обслуговування власного будинку, позивач довідався, що ця земельна ділянка перебуває не у комунальній власності Новобузької міської ради, а в приватній власності фізичної особи, - відповідача по справі ОСОБА_2Г, тому не може бути обєктом приватизації. Наголосив, що відповідачеві вказана земельна ділянка належить на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2008 року, згідно якого ОСОБА_2 мав би отримати на своє імя відповідний державний акт, однак до 01.01.2013 року відповідач цього не зробив, а після цієї дати, з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», виготовити такий документ стало неможливим. Ці обставини перешкоджають укласти у нотаріуса угоду про купівлю-продаж у відповідача цієї земельної ділянки, а відтак унеможливлює у позасудовому порядку зареєструвати на своє імя земельну ділянку під належним йому житловим будинком, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на виклик суду не зявився, проте направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу ОСОБА_3 02.09.2009 року за р./№ 1355, зареєстрованого в Новобузькій філії БТІ 03.09.2009 року за р./№ 5328841 позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку № 30 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Декабристів в м. Новий Буг, Миколаївської області.

Однак, предметом вказаного договору слугував лише будинок, питання ж про передачу (продаж) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) при укладанні цього договору не вирішувалося.

Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,1 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку.

Зазначена земельна ділянка була приватизована громадянкою ОСОБА_4 у 1996 році, яку вона в подальшому, 21.03.2008 року, продала за відповідною нотаріально посвідченою угодою купівлі-продажу р/№ 739, відповідачу у справі ОСОБА_2

За змістом п. 4.4 вказаного правочину, цей договір вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення та є підставою для відведення земельної ділянки в натурі та видачі покупцю Державного акту про право приватної власності на землю.

Проте вимоги вказаного договору відповідач не виконав, а виконання таких приписів зараз унеможливлюється у звязку з набранням чинності 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр». Зокрема, з його прийняттям припинено видачу державних актів на землю як основного правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності на землю, а повноваження щодо видачі правовстановлюючих документів на землю передано відповідним реєстраційним службам в системі органів Міністерства юстиції України.

Між тим, не виготовлення у свій час відповідачем ОСОБА_2 на своє імя державного акту на спірну земельну ділянку, не свідчить про те, ним було втрачено право власності на цю земельну ділянку на підставі договору її купівлі-продажу від 21.03.2008 року. ОСОБА_2 продовжував залишатися абсолютним володільцем спірної земельної ділянки, але до продажу житлового будинку, який розміщений на цій земельній ділянці.

Так, згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України в редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.09.2009 року, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідні приписи містилися також і у чинній на той час редакції ч. 1 ст. 377 ЦК України.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що ОСОБА_2 використовував спірну земельну ділянку за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку, і являвся її законним володільцем, то у звязку з відчуженням (продажем) позивачу ОСОБА_1 житлового будинку, останньому також фактично відчужено і земельну ділянку на якій розміщений цей будинок без зміни її цільового призначення.

Таким чином, визнання відповідачем ОСОБА_2 предявленого до нього позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, оскільки дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Декабристів, 30 в м. Новий Буг.

Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем у зв'язку з розглядом справи, останній не заявляв, тому суд відносить ці витрати на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Декабристів, № 30 в м. Новий Буг, Миколаївської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча по справі суддя