АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Оніщука М.І., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення банківського вкладу, -

УСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк», і, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», просив стягнути з відповідача суму депозитного вкладу з нарахованими процентами в розмірі 608721,10 гривень.

В обґрунтування позову зазначав, що 25 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено Договір банківського строкового вкладу №D_150679614, предметом якого стало розміщення Позивачем у Відповідача депозитного вкладу в сумі 550000 гривень на строк до 26.04.2014р. з виплатою Відповідачем відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 24% річних. З урахуванням поповнень вкладу, остаточна сума розміщених на депозиті коштів становила 780000 гривень. Постановою правління НБУ від 28 лютого 2014 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в банк строком на 3 місяці з 03.03.2014 р. по 02.06.2014р. По закінченню строку дії договору банківського вкладу Позивач звернувся до Відповідача із заявою про повернення йому депозиту та нарахованих процентів, на що Фондом гарантування вкладів йому було виплачено 200000 гривень, в інша частина коштів в сумі 608721,10 гривень до цього часу йому не сплачені, у зв'язку з цим Позивач просить стягнути з Відповідача невиплачену частину банківського кладу та процентів в повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року у задоволенні позову - відмовлено.

Унікальний номер справи: 760/15554/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15528/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в

повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом невірно було застосовано до цих правовідносин норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Звертає увагу суду, що відповідно до пункту 1.2 Договору, Позивач передав Банку, а Банк прийняв на рахунок грошові кошти загальною сумою 730 000 гривень 00 коп. Строк дії Вкладу становив 122 (сто двадцять два) дні з 25 грудня 2013 року до 26 квітня 2014 року від дати внесення вкладу на вкладний рахунок, тобто останній день дії строкуВкладу - 26.04.2014 р., а відтак подальші правовідносини сторін мають регулюватися нормами ст.ст. 1058, 1060, 1068 ЦК України.

Зазначає, що Фондом гарантування фізичних осіб було здійснено виплату йому гарантованої суми у розмірі 200 000 гривень 00 коп. Після закінчення терміну дії Договору, 30 квітня 2014 року, відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України, апелянт звернувся до Банку із заявою про повернення суми депозиту, але відповіді від Банку так і не отримав.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено Договір банківського строкового вкладу №D 150679614, предметом якого стало розміщення Позивачем у Відповідача депозитного вкладу в сумі 550000 гривень на строк до 26.04.2014р. з виплатою Відповідачем відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 24 відсотків річних. В подальшому сума вкладу була збільшена до 780000 гривень шляхом поповнення різним сумами.

Також судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2014 року, по закінченню строку вкладу, Позивачем було подано в банк заяву про повернення вкладу та нарахованих відсотків.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №9 від 28.02.2014р., ухваленим на підставі постанови Правління НБУ від 28.02.2014р. №107, в ПАТ «Брокбізнесбанк» з 03 березня 2014 року було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці, а в період запровадження тимчасової адміністрації банку виплата коштів за договорами банківських рахунків вкладників має здійснюватись у відповідності до «Положення про порядок (шкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами» затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. N14.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що у відповідності до п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

З матеріалів справи вбачається, та зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_1, що під час здійснення тимчасової адміністрації йому було виплачено гарантований Фондом розмір відшкодування коштів за вкладом в сумі 200000 гривень.

Колегія суддів відносно доводів апеляційної скарги, що строк дії вкладу до 26.04.2014 р., а відтак подальші правовідносини сторін мають регулюватися нормами ст.ст. 1058, 1060, 1068 ЦК України, зазначає наступне.

Постановою Національного банку України від 10.06.2014р. за №339 було відкликано банківську ліцензію та оголошено про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

11 червня 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк».

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2014 року ОСОБА_1 подав заяву про включення його до реєстру кредиторів для отримання депозитного вкладу, що перевищує суму гарантовану ФГВФО, та відсотків, що були ураховані під час дії тимчасової адміністрації.

Зазначена заява була акцептована уповноваженою особою фонду і вимоги ОСОБА_1 в розмірі 623210,95 грн. включені до реєстру кредиторів, що підтверджується відповідним витягом.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що процедура подальшого задоволення акцептованих вимог кредиторів в порядку ліквідації банку визначається положеннями Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», і в цій частині права Позивача не порушені.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що з початком ліквідації Відповідача відповідними державним органами було запроваджена процедура забезпечення гарантованих державою прав вкладників, спрямована на найбільш повний їх захист. Порядок погашення вимог кредиторів в даному випадку визначається спеціальним законодавством, порушення прав Позивача в даному контексті відсутні, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач з вимогою про видачу грошових коштів з депозитних рахунків до дня запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Брокбізнесбанк» не звернувся, не виникли підстави для застосування вимог норми п.2 ст.1066 ЦК України, в якій визначено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, та п.3 ст.1068 ЦК України, згідно якої банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: