Справа № 201/8190/15-ц
Провадження 2/201/2391/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Батманової В.В. при секретарі Гоц Г.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів, 3% відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення грошового зобов'язання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 жовтня 2013 року він надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 213 737 грн. Згідно домовленості між сторонами відповідач зобов'язався повернути зазначену суму позивачу протягом одного місяця до 30 листопада 2013 року. Однак, зазначені кошти відповідач не повернув, тому позивач просив стягнути з відповідача суму у розмірі 372 987,60 грн., оскільки позивач за цей час зазнав інфляційних втрат та 3% річних за користування коштами, а також, понесені витрати по сплаті судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

В зв'язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги, такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2013 року відповідач від позивача отримав в борг кошти в сумі 213 737 грн., факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 213 737 грн. підтверджується розпискою про отримання коштів, копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) борг, сплатити проценти згідно умов договору.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В порушення зазначених норм закону відповідач свої зобов'язання не виконав та не повернув позивачу кошти в розмірі 213 737 грн. На неодноразову вимогу позивача повернути суму боргу відповідач борг не повернув. Після звернення позивача до суду відповідач так і не повернув суму боргу.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобов'язання про позику позивач виконав повністю, термін повернення коштів настав, але відповідач в добровільному порядку не повернув кошти, то згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від суми заборгованості суд приходить до висновку про їх обгрунтованість. Таким чином за період з 01.12.2013 по 11.05.2015 стягненню за цією вимогою підлягає 213 737 грн. х 3% / 100% / 365 днів х 527 днів = 9 258,03 грн.

Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат від суми заборгованості суд приходить до висновку про їх обгрунтованість. Отже станом на 11.05.2015 стягненню за цією вимогою підлягає 108 911,17 грн. згідно розрахунку наданому позивачем.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення процентів від суми позики суд приходить до висновку про їх обгрунтованість. Тому станом на 11.05.2015 стягненню за цією вимогою підлягає 41 081,40 грн. згідно розрахунку наданому позивачем.

Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача по даній справі обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати у розмірі 3654 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 213 737 (двісті тринадцять тисяч сімсот тридцять сім) гривень боргу за договором позики від 29 жовтня 2013 року, 9 258 (дев'ять тисяч двісті п'ятдесят вісім) гривень 03 копійки в якості 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 108 911 (сто вісім тисяч дев'ятсот одинадцять) гривень 17 копійок інфляційних витрат та 41 081 (сорок одну тисячу вісімдесят одну) гривень 40 копійок процентів за користування грошовими коштами, а разом 372 987 (триста сімдесят дві тисячі дев'ятсот вісімдесят сім) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень судових витрат.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Батманова