АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2105/15 Головуючий 1 інстанції Діденко С.А.
Справа № 640/5786/14-ц Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коровіна С.Г.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І..,

при секретарі Огарьовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

11 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 20817,99 доларів США (що еквівалентне 201922,01грн. за офіційним курсом НБУ станом на 03.03.2014р.) та 2070468,20грн. за кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007р. та судовий збір у розмірі 3654,00грв.

В обґрунтування вимог посилались на те, що відповідно до укладеного договору №41/02-Ф від 27.02.2007р. ОСОБА_1 отримав у ТОВ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% річних зі строком користування до 27.02.2023р.

В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом з 17.01.2012 по 13.03.2014р. має заборгованість - 20817,99 доларів США (що еквівалентне 201922,01грн. за офіційним курсом НБУ станом на 03.03.2014р.) та 2070468,20грн., яка складається з наступного:

19988,48 доларів США, що еквівалентно на 03.03.2014р. 193876,26грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів за кредитом;

2052086,20грн. - пеня за прострочення погашення процентів по кредиту, процентам, комісії;

707,00грн. -сума строкової заборгованості по щомісячній комісії;

17675,00грн. -сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії,

829,51 доларів США, що еквівалентно на 03.03.2014р. 8045,75грн. - строкова заборгованість по сплаті процентів за кредитом.

У судовому засіданні представник позивача свої позивні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином про час та дату слухання справи.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 20817,99 доларів США (що еквівалентне 201922,01грн. за офіційним курсом НБУ станом на 03.03.2014р.) та 2070468,20грн. за кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007р. та судовий збір у розмірі 3654,00грв.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, яке постановлено, на його думку, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Представник відповідача вважає, що розрахунок позивача не відповідає умовам кредитного договору. Проценти за кредитним договором нараховані банком невірно.

Крім того судом не враховано рішення апеляційного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ПАТ "Банку ОСОБА_3 та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким було змінено рішення Київського районного суд м. Харкова від 24 грудня 2015 року.

Також до апеляційного суду представником відповідача надано розрахунок з якого вбачається, що за прострочення виконання зобовязання за 806 днів банк має вимагати з ОСОБА_1 суму не більш ніж 153971,4696 грн., а суму неустойки можливо стягнути не більше ніж 30794,29 грн. (20% від суми нарахованої за невиконання зобовязання ).

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. .

Судом встановлено та підтверджується, матеріалами справи наступне.

Відповідно договору №41/02-Ф від 27.02.2007р. ОСОБА_1 отримав у ТОВ "ОСОБА_3 та Кредит» кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% річних . Строк користування кредитом до 27 лютого 2023 року (т.1а.с.7-9).

27 лютого 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку у якості забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором № 41/02-ф від 27 лютого 2007 року нерухоме майно: трикімнатну квартиру, яка йому належить на праві власності.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася кредитна заборгованість, у рахунок погашення якої ПАТ "ОСОБА_3 та кредит" раніше звертався до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, з початковою ціною в розмірі 549550 грн..

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" задоволено частково.

Звернуто стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, яка належить боржнику загальною площею 79,0 кв. м, жилою площею 49,7 кв. м шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, надавши ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 549 550 грн.

За рахунок грошових коштів, вилучених від продажу предмета іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" за кредитним договором № 41/02-ф від 27 лютого 2007 року в розмірі 111 431,36 доларів CША (що еквівалентно 890 314 грн. 29 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 16 січня 2012 року) та 1 047 815 грн. 04 коп., з яких: прострочена заборгованості: кредитом у розмірі 18 347,50 долари США, що еквівалентно 146 592 грн. 86 коп. ( станом на 16 січня 2012 року; прострочена заборгованість за процента розмірі 23 457,14 долари США, що еквівалентно 187 417 грн. 86 коп. станом 16 січня 2012 року; строкова заборгованість по кредиту в розмірі 69 225,35 доларів США, що еквівалентно 553 096 грн. 70 коп. станом на 16 січня 2012 року; строкова заборгованість за процентами в розмірі 401,37 доларів США, що еквівалентно 3 206 грн. 87 коп. станом на 16 січня 2012 року: простроченої заборгованості за комісією в розмірі 19 796 грн; пеня за прострочення погашення кредиту в розмірі 438 218 грн. 60 коп; пеня за прострочення погашення процентів у розмірі 532 527 грн. 25 коп. пеня за прострочення погашення комісії в розмірі 55 973 грн. 19 коп.; штраф за прострочення повернення кредиту в розмірі 1 300 грн. Визнано за ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" право отримати в "Харківське МБТІ" витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,0 кв. м, жилою площею 49,7 кв. м для укладання договору купівлі-продажу.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року змінено в частині визначення розміру пені, що підлягає стягненню. Суд зменшив: пеню за прострочення погашення кредиту з 438218 грн. 60 коп. до 147000 грн.; пеню за прострочення погашення процентів з 532527 грн. 25 коп. до 187000 грн. пеню за прострочення погашення комісії з 55973 грн. 19 коп. до 18000 грн. У частині стягнення штрафу за прострочення повернення кредиту в розмірі 1300 грн. рішення суду скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Виключен із другого абзацу резолютивної частини рішення суду вказівку "за початковою ціною 549550 грн.", вказавши "за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (продажу іпотечного майна).

В іншій частині зазначене рішення залишено без змін.

Свої позовні вимоги по цій справі позивач обґрунтовував тим, що відповідач після звернення позивача до суду з первісним позовом свої зобовязання продовжував не виконувати і з 17 січня 2012 року по 03 березня 2014 року у відповідача утворилася нова заборгованість у розмірі 20817,99 доларів США по простроченим зобовязанням, що за курсом НБУ складає 201922,01 грн. та 2070468,20грн. пені.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач та його представник не заперечували, що остаточно з банком ОСОБА_1 не розрахувався.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобовязання передбачено також ст.ст.600, 601, ст.604-609 ЦК України. Встановлено, що жодної з підстав передбачених зазначеними законами відповідачем не доведено.

Відповідно до ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність судового рішення про задоволення позовних вимого кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених умовами кредитного договору.

У правової позиції у справі за №6-120цс15 від 23 вересня 2015 року зазначено наступне: згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, яка виникла після звернення позивача до суду із позовом про стягнення раніше виниклої заборгованості є обґрунтованими.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за період невиконання зобовязання відповідачем в період з 17.01.2012 року по 03.03.2014 року складає 20817, 99 доларів США (т.1 а.с.5,6). Наданий представником відповідача у судовому засіданні апеляційного суду розрахунок заборгованості за цей час у розмірі 153971,4769 грн. колегія не може прийняти до уваги з наступного. Згідно укладеного між сторонами кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у доларах США. Відповідно до умов договору відсотки за користування кредитними коштами також повинні нараховуватися у доларах США. Підстав переводити розрахунки по процентам за користування кредитом, виданим у іноземній валюті, в національну валюту гривню немає. Відсотки та строк несплати процентів за кредитом сторони визначили правильно. Судова колегія вважає, що розрахунок банку про заборгованість по відсоткам за користування кредитом є правильним і колегія погоджується з ним. З розрахунком наданим представником відповідача погодитися неможливо. Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь банку заборгованість за процентами за період з 17.10.2012 року по 03.03.2014 року у розмірі 20817, 99 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на той час складало 201922,01 грн.

Підстав зменшувати цю суму колегія не вбачає.

Згідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також вимог ст.3 ЦК України про справедливість, добросовісність та розумність , загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України, що зобовязує суд сприяти сторонам у здійсненні своїх прав.

Крім того згідно рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 по справі №1-12/2013 визначено наступне.

Конституційний суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обовязку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, повязаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобовязань позичальниками - фізичними особами.

Згідно розрахунку позивача за 806 днів прострочення виконання зобовязання ОСОБА_1 нарахована неустойка у розмірі 2 070 468,20 грн., що є сумою значно більшою ніж заборгованість за кредитним договором, яка складає 20817,99 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ відповідає 201922,01 грн.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає можливим зменшити розмір стягнутої судом першої інстанції пені до розміру заборгованості за кредитом і зменшити заборгованість по пені з 2070468,20 грн. до 202000 грн.

В іншій частині підстав до змінення або скасування рішення колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2014 року в частині визначення розміру пені, яка підлягає стягненню змінити.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь АТ «ОСОБА_3 фінанси та Кредит» пені з 2 070 468 (двох мільйонів семидесяти тисяч чотириста шістдесяти восьми ) грн. 20 коп. до 202000 (двісті двох тисяч) грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -