Справа №451/493/15-ц
Провадження № 2/451/232/15
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Радехівської міської ради Львівської області, третя особи головний архітектор Радехівської райадмінстрації Парійчук Я.М., ОСОБА_3 про визнання рішення Радехівської міської ради №25 від 24.09.2014 року незаконним,-

встановив:

9 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Радехівської міської ради Львівської області про визнання рішення Радехівської міської ради №25 від 24.09.2014 року незаконним.

В позовній заяві зазначає, що 13 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 13 травня 2014 року про передачу у власність земельної ділянки площею 0,065 га під садівництво. Свою заяву мотивував тим, що дана сусідня земельна ділянка належить по праву його матері ОСОБА_1. При тому та земельна ділянка, яку позивач просив передати у власність, була вільною, адже його сусіди ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інші проживають у будинку навіть не прийнятому в експлуатацію, та не проведено відповідної реєстрації права на такий будинок у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Така ж ситуація із земельною ділянкою, на якій даний будинок розташований, оскільки у його сусідів немає жодного правовстановлюючого документу. Проте, відповідач своїм листом № 463 від 30 травня 2014 року повідомив про те, що заява позивача розглянута на засіданні комісії з питань землекористування 14 травня 2014 року. Даним листом ОСОБА_4 було роз'яснено, що земельна ділянка в АДРЕСА_1, яку позивач просив надати для садівництва, відноситься до земель житлової та громадської забудови і що на ній знаходиться житловий будинок, в якому проживає сім'я ОСОБА_6. При цьому рішення Радехівською міською радою з даного приводу не приймалося. Непогоджуючись з таким висновком, позивачем дії відповідача були оскарженні до Радехівського районного суду. За результати розгляду судової справи рішенням Радехівського районного суду від 19 вересня 2014 року позов було задоволено та визнано незаконною бездіяльність Радехівської міської ради щодо неприйняття рішення та зобов'язано відповідача розглянути заяву позивача про передачу у власність земельної ділянки. Однак, рішення Радехівської міської ради Львівської області від 24 вересня 2014 року за №25 «Про розгляд звернення ОСОБА_4.» позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,065 га у власність для ведення садівництва по АДРЕСА_2 у м. Радехів, у зв'язку з невідповідністю місця розташування даної земельної ділянки до генерального плану міста Радехова (розробленого в 1983 році), згідно якого вона належить до земель житлової та громадської забудови. Такі дії відповідача вважає незаконними виходячи із наступного. На думку позивача у відповідача відсутній генеральний план, який би був затвердженим і у відповідності до якого, земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_4., належала б до земель житлової та громадської забудови. Відповідач відмовив у надані земельної ділянки із тих підстав, що на спірній земельній ділянці знаходиться житловий будинок сусідів. Проте, дане нерухоме майно є таким, що не прийняте в експлуатацію, і знаходиться на земельній ділянці без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, а на думку позивача є самочинним. Будівельні матеріали, в яких проживають сусіди позивача, будинком назвати не можна. Крім того, без відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, право на ці будівельні матеріали не підлягають захисту. Тим більше не підлягає захисту право на такі будівельні матеріали механізмом, встановленим законодавцем для права на нерухоме майно. Просив визнати незаконним рішення Радехівської міської ради Львівської області від 24 вересня 2014 року за №25 «Про розгляд звернення ОСОБА_4.».

В процесі розгляду справи в якості третіх осіб судом залучено третіх осіб головного архітектора Радехівської райадмінстрації Парійчука Я.М. та ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві просила постановити рішення про задоволення позовних вимог, яким визнати незаконним рішення міськради та передати ОСОБА_4 земельну ділянку під садівництво. Звертала увагу суду, що вся документації у сусідів - третьої особи ОСОБА_3 є підробленою, її син - позивач по справі має право на 10 сотих земельної ділянку під садівництво, яка була під розбивку кварталу станом на 1968 рік. Також просила врахувати, що в даний час у ОСОБА_3 відсутні документи на будинок та на земельну ділянку, на якій він розташований, тому є всі підстави передати її сину - позивачу земельну ділянку під садівництво.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив та суду пояснив, що на земельній ділянці на яку претендує позивач знаходиться житловий будинок. В даному житловому будинку проживає ОСОБА_3 із сім»єю, якій будинок залишився у спадок після смерті батька. Жодних підробок документів, як посилається представник позивача, не було. Просив постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - Головний архітектор Радехівської райадмінстрації Парійчук Я.М., проти позовних вимог заперечив, в судовому засіданні 13 липня 2015 року представив суду Генеральний план, який затверджений рішенням Обласної ради №186 від 21.04.1983 року та пояснив, що на цей час у 1983 році на ньому були позначені як житловий будинок на АДРЕСА_3 так і на АДРЕСА_4, де в даний час проживає ОСОБА_3.

Третя особа ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечила та суду пояснила, що вона проживає у будинку, який розташований за адресою в АДРЕСА_4. Жодних документів підроблених по даному будинку немає. Будинок в даний час не переоформлений, але це на її думку не є підставою для задоволення позовних вимог. Просила постановити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив, що рішенням Радехівської міської ради №25 від 24.09.2014 року ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, 0,065 га у власність для ведення садівництва на АДРЕСА_4 у м.Радехові, у зв»язку з невідповідністю місця розташування даної земельної ділянки до генерального плану міста Радехів ( розробленого у 1983 році), згідно якого вона належить до земель житлової та громадської забудови (а.с.10).

16 червня 1973 року ОСОБА_1 (представник та матір позивача) купила у ОСОБА_8 житловий будинок з погосподарськими спорудами, який розташований у м.Радехові на АДРЕСА_5, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу Радехівської державної нотаріальної контори, за реєстром 1434/73 (а.с.40-41).

20 липня 1973 року ОСОБА_1 провела реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_6 що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Червоноградським бюро технічної інвентаризації (а.с.72).

Платіжне повідомлення за №332 від 27.06.1994 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сплачувала земельний податок за земельні ділянки під рілля і багаторічні насадження, площею 0,10 га та під будівлями та спорудами, площею, 0,07 га, яке представник позивача представила суду як доказ та вважає, що її син має право на земельну ділянку, площею 0,10 га під садівництво, яка була під розбивку кварталу станом на 1968 рік, спростовується відповідю архівного відділу Радехівської рай адміністрації, із змісту якої видно, що у документах Радехівської міської ради за 1973-1999 роки не виявлено інформації за яку площу земельної ділянки, що розташована на АДРЕСА_7 у м.Радехові та якому розмірі нараховувався земельний податок ОСОБА_1

Якщо позивач і оплачувала земельний податок, то такий нею сплачувався за 0,07 га для обслуговування будинком та 0,10 га за земельну ділянку під город АДРЕСА_8 що підстверджується списком жителів м.Радехів, які у 1992 році отримали земельні ділянки та записами із погосподарської книги (а.с.88-91).

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 29 листопада 1999 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено межу суміжного землекористування між господарствами ОСОБА_1, що на АДРЕСА_9 у м.Радехові та господарством ОСОБА_7, ОСОБА_6 (після одруження присвоїла собі прізвище ОСОБА_6), ОСОБА_9, що на АДРЕСА_10 у м.Радехові у відповідносні до плану робивки кварталу під індивідуальне будівництво, затвердженого рішенням виконкому Радехівської міської Ради від 19.011968 року №2, а саме межа між господарствами згаходиться на віддалі 1 метра від цегляної господарської будівлі ОСОБА_1. Зобов»язано ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не винити перешкод в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за її цегляною господарською спорудою (а.с.42-44,67-69).

Вказане рішення набрало законної сили.

25 жовтня 2000 року ОСОБА_1 отримала державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності за земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,065 гектарів, яка розташована за адресою м.Радехів АДРЕСА_11 на підставі рішення виконкому Радехівської міської Ради народних депутатів від 16.05.2000 року №122 (а.с.39).

Рішенням виконавчого комітету Радехівської міської ради №149 від 13 серпня 2002 року ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво літньої кухні, господарської будівлі та гаража в межах присадибної земельної ділянки на АДРЕСА_3 із дозволу ОСОБА_6, в даний час ОСОБА_7 (а.с.57, 58-59).

Як вбачається із матеріалів справи представник позивача 17.06.2011 року, 3.08.2012 року зверталася до міської ради із заявами спочатку про надання безоплатно у приватну власність додаткової земельної ділянки для обслуговування новобудови, яка знаходиться за адресою м.Радехів АДРЕСА_9 та потім про надання їй у власність земельної ділянки, площею 0,10 га для садівництва за її новобудовою літньої кухні, яка розташована в м.Радехові на АДРЕСА_4, однак їй було відмовлено, так як на цій земельній ділянці розташований житловий будинок (а.с.69,70).

У серпні 2013 року позивач по справі ОСОБА_4 звертався до міської ради про повернення земельної ділянки під садівництво або городництво, однак йому також було відмовлено, оскільки на ній розташований житловий будинок і дана земельна ділянка відносить до земель житлової та громадської забудови (а.с.82).

Суд встановив, що згідно плану розбивки кварталу під індивідуальне будівництво, затвердженого рішенням виконкому Радехівської міської ради від 19.01.1968 року №2, господарство ОСОБА_8 користувалося земельною ділянкою 0,063 га (35,3х30,5х19,6х19) і межа земельної ділянки проходила на віддалі 1 метра від його господарської будівлі до межі земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок ОСОБА_3 (а.с.19).

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1- матір позивача у 1973 році, коли придбала житловий будинок їй і перейшла в користування земельна ділянка, площею 0,063 га на АДРЕСА_3 ( що була у користуванні ОСОБА_8) на яку остання й отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,065 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель від 25 жовтня 2000 року №526 (а.с.39).

Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою, що розташована на АДРЕСА_4 в м.Радехові, на якій розташований житловий будинок в якому проживає ОСОБА_3 (дівоче ОСОБА_2) із сім»єю.

Житловий будинок на АДРЕСА_4 у м.Радехів належав ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на будинок, виданого Радехівською міськрадою від 20 березня 1953 року (а.с.106 зворот).

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер.

Після його смерті, Радехівською нотконторою від 8.08.1970 року видано свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_11 в розмірі 2/3 частинах та ОСОБА_12 у розмірі 1/3 частини, на підставі заповіту, посвідченого Радехівською нотаріальною конторою 31.07.1969 року (а.с.106-106 зворот).

ОСОБА_11 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки та ОСОБА_12 у розмірі 1/3 частки, що підтверджується довідкою - характеристикою №1102, виданою Червоноградським ТБТІ від 17.08.1999 року(а.с.109-110).

ОСОБА_11 2/3 частини житлового було АДРЕСА_12 зареєстрував у Червоноградському бюро технічної інвентаризації та отримав реєстраційне посвідчення від 29 жовтня 1970 року, яке видане на підставі свідоцтво про право на спадщину, що посвідчене Радехівською нотконторою від 8.08.1970 року (а.с.104).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_12 та ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 9.10.1996 року та від 5.ІІ.1998 року (а.с.111,113).

18 лютого 2000 року ОСОБА_13 відмовилась від спадщини після смерті матері ОСОБА_12 (а.с.116).

Третя особа ОСОБА_3, після смерті батька ОСОБА_11 успадкувала його 2/3 частину будинку, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживає за адресою АДРЕСА_13 разом із чоловіком, дітьми та онуками, однак на сьогоднішній день не переоформила спадщину та не виготовила державного акту на земельну ділянку.

Узагальнюючи наведене суд робить висновки про те, що земельна ділянка на яку претендує позивач, та житловий будинок, який на ній розташований, перебуває у користуванні на законних підставах у спадкоємців, тому рішення Радехівської міської ради №25 від 24.09.2014 року є законним, а відтак немає підстав для передачі земельної ділянки на АДРЕСА_4 у м.Радехів під садівництво позивачу, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Радехівської міської ради Львівської області, третя особи головний архітектор Радехівської райадмінстрації Парійчук Я.М., ОСОБА_3 про визнання рішення Радехівської міської ради №25 від 24.09.2014 року незаконним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.