АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/6794/15 Головуючий 1 інст.: Савченко Д.М.
Справа № 635/2182/15-ц Доповідач: Малінська С.М.
Категорія: «право власності»
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 04 квітня 2012 року між ним і ОСОБА_1 було укладено шлюб. в період якого сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, д/нНОМЕР_1, який було зареєстровано за ОСОБА_1

На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач ОСОБА_1, на яку був зареєстрований вищевказаний автомобіль Mitsubishi Lancer і який є спільним майном подружжя, здійснила його відчуження на користь свого батька ОСОБА_4 без згоди позивача. У зв'язку з тим, що такі дії відповідача порушують його права, ОСОБА_2 з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 спільним майном подружжя в рівних частках за кожним по 1/2 частині; визнати за ОСОБА_2 в цілому право власності на спірний автомобіль , стягнувши з відповідача на його користь , шляхом сплати ? частини вартості автомобіля - 74 350,00 грн., згідно довідки-рахунку серії ВІА № 824143 від 18 листопада 2014 року, виданої ТОВ «Крупец», вартість якого в цілому склала 148700грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках по ? частині за кожним. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що з 04 квітня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Харківського районного суду від 02.10.2013 року.

11 липня 2012 року за час шлюбу ними було придбано автомобіль Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та зареєстровано за ОСОБА_1

Зазначений автомобіль 18 листопада 2014 року було відчужено ОСОБА_1 на користь її батька ОСОБА_4, що підтверджується довідкою-рахунком серії В1А № 824143 від 18 листопада 2014 року.

Рішенням Харківського районного суду від 26 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 травня 2015 року вказаний правочин щодо відчуження спірного автомобіля визнано недійсним. Також, визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.11.2014 року на ім'я ОСОБА_4

На вказане рішення суду посилається і сама ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, а тому її доводи про те, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_4 , який не є стороною у справі, судовою колегією до уваги не приймаються.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Як встановлено ч. 2 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного із подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок . За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підставі, визначених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки ОСОБА_1 не надала згоду на отримання грошової компенсації, а позивач не вніс на депозитний рахунок суду відповідну грошову суму, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову в частині визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем зі стягненням з нього грошової компенсації на користь відповідача.

Автомобіль Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 придбано під час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а, отже, він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки будь-якої домовленості або укладення шлюбного договору щодо майна подружжя матеріали справи не містять, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що частки сторін при поділі спірного автомобіля є рівними, та задовольнив позовні вимоги в частині визнання спірного автомобіля спільним майном подружжя в рівних частках.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 не оскаржувалось.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Виходячи з наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 313-315, 317, 319 ЦПК України , судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :