АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2015 року, де ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2015 року відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2013 року між ОСОБА_4 і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт», згідно якого ОСОБА_4 в цей день в регіональному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться в м. Сімферополі, було відкрито рахунок по договору № SAMDN14452, відповідно до якого позивач передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 4000 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку банка на 93 дні, тобто по 20.09.2013 року, із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 8% річних. 24.04.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до банку з заявою про повернення суми депозитного вкладу та нарахованих відсотків.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надав належних доказів на підтвердження наявності грошових коштів (станом на день звернення до суду та ухвалення даного рішення) на відповідному банківському рахунку, відкритому на ім'я позивача в ПАТ КБ "Приватбанк" на виконання умов договору банківського владу № SAMDN4452 від 20 червня 2013 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 3, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 5 Постанови Національного банку України від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя»,ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позовні вимоги не доведені.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що суд не врахував, що депозитний вклад № SAMDN452, на якому знаходились кошти, які вніс позивач, повинен був повернути ОСОБА_4 відповідач, так як він повідомив про намір не продовжувати дію депозитного вкладу, не можуть бути, в даному випадку, підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог, оскільки у відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте належні та допустимі докази, які б підтверджували, в установленому законному порядку, розмір депозитного вкладу № SAMDN452 на теперішній час або його залишок, відсутні.

Надана ксерокопія довідки (а.с. 10), Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.05.2014 року № 18837801, виготовлена Операційним центром NPS, та підписана начальником департаменту з координації роботи з клієнтами Кримського РУ ОСОБА_5, підпис якого завірений малою печаткою банку не є належним та допустимим доказом, який би підтверджував розмір вкладу, заборгованість за вкладом та відсотках на теперішній час. Зазначена ксерокопія довідки не містить складових, тобто з чого складається заборгованість по депозитному вкладу, відсутні повні дані щодо номеру рахунку та номеру вкладу /а.с. 10/.

Крім того, зазначена довідки виготовлені 23.05.2014 року, в той час як згідно нормативних актів Центрального банку Російської Федерації з 21.04.2014 року і Національного банку України з 06.05.2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» була припинена.

Посилання апелянта на те, що він надав суду договір про банківський вклад та квитанцію про внесення коштів, і подання будь-яких довідок для отримання своїх коштів не передбачено, не може бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позову, оскільки в даному випадку, враховуючи обставини, які склалися внаслідок військового вторгнення та окупації АР Крим, зазначені документи, не є безумовними доказами знаходження коштів позивача на рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк».

Між тим, відповідно до п. 21 договору банківського владу № SAMDN4452 від 20 червня 2013 року, при настанні форс-мажорних обставин, зокрема бойових дій, строки виконання зобов'язань за цим договором відкладуються. Ці зобов'язання підлягають негайному виконанню після припинення дій форс-мажору /а.с. 9 зв./.

Загально відомими є обставини, які не потребують доказування, відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, що АР Крим, де був укладений договір, внаслідок бойових дій, окупований по теперішній час, отже дії форс-мажору не припинені, тому заявлені позовні вимоги з зазначених підстав є передчасними.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

Л.О. Каратаєва