Єдиний унікальний номер (справа №) 216/6921/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/2443/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
06 листопада 2015 року місто ОСОБА_1 Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,
секретаря судового засідання Буданцевої О.А.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою, відсотків за користування позикою та інфляційніх витрат, суд
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, про стягнення з останньої суми боргу за борговою розпискою, відсотків за користування позикою, інфляційних витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 вересня 2012 року ОСОБА_3 отримала від неї під розписку гроші в розмірі 30 000 грн. для ведення підприємницької діяльності. Факт укладання договору (розписки) позики передачі грошей та кінцевий термін повернення боргу було посвідчено власноручною розпискою відповідача, яку остання написала в присутності трьох свідків, які засвідчили своїми підписами зазначений факт. За розпискою ОСОБА_3 зобовязалась повернути їй борг частинами, сплачуючи щомісяця, починаючи з 01 травня 2013 року по 2000 грн. протягом 15 місяців, з кінцевим терміном повернення до 01 серпня 2014 року. Відповідач лише частково виконала свої зобовязання за договором позики, повернувши борг у сумі 10 500 грн. Основний борг за договором позики (розписки) складає 19 500 грн. Процентів за користування позикою, 3 % річних від простроченої суми ОСОБА_3 не сплачувала. На неодноразові вимоги повернути борг, остання обіцяла виконати зобовязання найближчим часом посилаючись на різного роду обставини, які нібито ускладнювали їх виконання, а останній рік взагалі почала умикати зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки, відмовилась отримати письмову вимогу про повернення боргу, що направлялась їй в липні 2014 року. Вона предявила відповідачеві усну вимогу, згідно розписці та положенням діючого законодавства щодо повернення заборгованості, на що остання повернула у 2013 році частину вказаного боргу в сумі 10 500 грн. Останній платіж боргу був проведений ОСОБА_3 25 листопада 2013 року в сумі 500 грн. та з того моменту остання ухиляється від повернення іншої суми боргу, чим порушила взяті на себе зобовязання.
На підставі викладеного позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму боргу у розмірі 19 500 грн., інфляційні витрати від несвоєчасно повернутого боргу у розмірі 9 126 грн., 3 % річних за користування коштами у розмірі 1 006, 52 грн., витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1000,00 грн. та сплачені судові витрати.
У судове засідання, призначене на 06 листопада 2015 року сторони не зявились про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача, ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 26.08.2015, надійшла до суду письмова заява, в якій представник підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить телефонограмма від 23 жовтня 2015 року.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі розписки від 01 вересня 2012 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 30 000 грн. для ведення підприємницької діяльності, з якої вбачається, що відповідач зобовязалася повернути борг частинами, сплачуючи щомісяця, починаючи з 01 травня 2013 року по 2 000 грн. з кінцевим терміном повернення боргу 01 серпня 2014 року (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України вбачається, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 частково виконала свої зобовязання за договором позики, повернувши борг позивачу в розмірі 10 500 грн., то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 19 500 грн.
Стосовно частини позовних вимог про стягнення інфляційних витрат від несвоєчасно повернутого боргу та 3 % річних за користування коштами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне визначити суму інфляційних витрат від несвоєчасно повернутого боргу в розмірі 9 126,00 грн., а також 3 % річних за користування коштами в розмірі 1 006, 52 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України).
При цьому відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Крім того виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Проте документальне підтвердження витрат (касові чеки, прибутково-касові ордери, розписки), понесених позивачем у звязку з наданням правової допомоги, стороною не надавалось, внаслідок чого розподіл таких витрат судом здійснюватись не може.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 23, 533, 570, 571 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: місто ОСОБА_1 Ріг, в/м-35АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) суму боргу за договором позики у розмірі 19 500 грн. (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот гривень), інфляційні витрати від несвоєчасно повернутого боргу в розмірі 9 126 грн. (дев'ять тисяч сто двадцять шість гривень), 3 % річних за користування коштами в розмірі 1 006, 52 грн. (одна тисяча шість гривень 52 копійки).
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: місто ОСОБА_1 Ріг, в/м-35АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 296,33 грн. (двісті дев'яносто шість гривень 33 копійки).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками судового процесу рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Кузнецов