ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 6/753/741/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Бабкової Т.І. про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Бабкова Т.І. звернулася до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, зокрема до квартири АДРЕСА_1.

За правилом ч. 1 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-4760/14 від 07 травня 2015 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Фармацевтичної фірми «Дарниця» боргу у розмірі 126 482,55 грн.

27 травня 2015 року заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47682353 та надано строк до 03.06.2015 року для добровільного виконання рішення.

Також до подання додані акти державного виконавця від 13 липня 2015 року та 07 вересня 2015 року про вихід за адресою: АДРЕСА_1, однак йому не вдалось здійснити виконавчі дії, оскільки двері ніхто не відчинив. В добровільному порядку вимоги державного виконавця боржником не виконані, що стало підставою звернення до суду з даним поданням.

В судове засідання представник ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві не з'явився, хоча повідомлявся про розгляд подання належним чином.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статей 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

А відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Визначальними при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є: факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, належність цього майна боржнику на праві власності, а також обізнаність боржника про проведення виконавчих дій, у тому числі про відкриття виконавчого провадження.

Суд, вивчивши матеріали подання у їх сукупності, вважає подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві необґрунтованим з наступних підстав.

У доданих до подання матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про обізнаність боржника - ОСОБА_2 про здійснення відносно нього дій по виконанню судового рішення. Суд не бере до уваги додані до справи супровідний лист про направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження та виклики державного виконавця за №б/н від 13.07.2015 року та №35/14 від 07.09.2015 року, оскільки у вказаному супровідному листі відсутня його дата, а відтак неможливо встановити чи направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, а докази щодо направлення викликів державного виконавця взагалі відсутні. В свою чергу, державний виконавець на виклик суду не з'явився, інших доказів обізнаності боржника про хід виконавчого провадження, як то реєстр надісланих відправлень, повідомлень про їх вручення, не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про примусове проникнення до житла боржника для проведення виконавчих дій є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 376 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Бабкової Т.І. про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення або у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.