Справа №2-7389 / 10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 грудня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.

при секретарі - Петрухіной Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 Грачяєвича та ОСОБА_3 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що на його балансі є гуртожиток, який знаходиться за адресою: м. Маріуполь, пр. Луніна, б. 9. Відповідачі по справі зареєстровані та мешкали в гуртожитку як працівники ТОВ «СРЗ». Однак відповідачі ОСОБА_1, у листопаді 2008 році, та ОСОБА_3, у березні 2007 році, були звільнені з роботи підприємства за власним бажанням, а відповідач ОСОБА_2, у липні 2006 році, був звільнений з роботи підприємства за прогули без поважної причини. Відповідачі тривалий час не мешкають у гуртожитку, причини позивачу не відомі, будь-яких повідомлень щодо причини не проживання не надходило. В теперішній час на підприємстві є гостра необхідність надання гуртожитку своїм працівникам. Позивач вважає, що відповідачі не мешкають у гуртожитку без поважних причин, понад шість місяців, використовує приміщення не за призначенням, тому просив виселити їх з гуртожитку за адресою: м. Маріуполь, пр. Луніна, б. 9, к. 13, визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщення та зобов`язати паспортний відділ Приморського РВ УМВС м. Маріуполя знятих їх з реєстраційного обліку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявилися, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталися, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.127 ЖК України гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до ст.128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, у звязку з роботою на підприємстві ТОВ «СРЗ» відповідач ОСОБА_3 була зареєстрована у гуртожитку ТОВ «СРЗ» 24.07.1992 році, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у гуртожитку ТОВ «СРЗ» 15.07.1998 році, відповідач ОСОБА_1 11.07.1998 року (а.с.20-22).

Згідно Наказу ТОВ «СРЗ» № 363 від 08.09.2006 р. ОСОБА_2 з 18.07.2006р. був звільнений з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. (а.с.6)

Згідно Наказам (розпорядженням) № 92 від 09.03.2007 року та № 501 від 21.11.2008 року ТОВ «СРЗ» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були звільнені з роботи за ст.. 38 КЗпП України за власними бажаннями. (а.с. 5,7)

Відповідно до актів від 03.03.2010 року та 04.10.2010 року відповідачі з серпня 2009 року в гуртожитку ТОВ «СРЗ» за адресою: м. Маріуполь, пр. Луніна, б. 9 не проживають, про причини не проживання нікому не повідомляли, з зазначеного часу в гуртожитку не зявлялися. (а.с.10-15)

Частиною 2 статті 132 ЖК України передбачено, що працівники підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

За вказаних обставин позов в частині виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення підлягає задоволенню.

Позовні вимоги ТОВ «СРЗ» про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовий режим користування гуртожитком врегульовано главою 4 ЖК України. Згідно зі ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством. Згідно із ст. 131 ЖК України Примірне положення про гуртожитки затверджується Радою Міністрів Української РСР, міністерствами, державними комітетами та відомствами.

Главою 4 ЖК України та примірним положенням про гуртожитки не передбачено порядку визнання особи такою, що втратила право користування жилою площею у гуртожитку. При вселенні у встановленому законом порядку у гуртожиток виникає право не постійного, а тимчасового користування жилою площею. Тобто, статтею 132 ЖК України та розділом VІІ Примірного положення про гуртожитки передбачено лише виселення із гуртожитків без надання іншого жилого приміщення та з наданням іншого жилого приміщення. А тому суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «СРЗ» у частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку у звязку з їх необґрунтованістю, безпідставністю та невідповідністю діючому законодавству.

Також, не можна погодитися із законністю вимог позивача про зобов`язання паспортного відділу Приморського РВ ММУ УМВС України у Донецькій області зняти з реєстраційного обліку відповідачів, оскільки при виселенні відповідачі підлягають зняттю з реєстрації місця проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст..10, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 127, 128, 132 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 Грачяєвича та ОСОБА_3 із жилого приміщення гуртожитку ТОВ «СРЗ» за адресою м. Маріуполь, пр. А. Луніна, 9.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з отримання його копії

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Дзюба