Справа № 127/6661/15-ц
Провадження № 2/127/2967/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19.05.2015 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселення.

Позовні вимоги мотивували тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №НАЕ 295708 від 26.09.2014 року вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою позивач зареєстрована.

У вказаній квартирі незаконно проживає ОСОБА_2, яка була знайомою попереднього власника і самовільно зайняла квартиру, яка належить позивачу. На неодноразові вимоги позивача звільнити спірну квартиру ОСОБА_2 не зважає та продовжує перешкоджати позивачу в можливості користування квартирою за її цільовим призначенням.

На підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні житлом, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та виселення з цієї квартири ОСОБА_2.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні житлом, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 зі вказаної квартири.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з'явилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом надсилання рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень з судовою кореспонденцією за фактичною адресою її проживання, а також через оголошення про виклик до суду в засобах масової інформації (газета «Вінниччина»).

Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо захисту права власності та ЖК України щодо користування будинком, який знаходиться у приватній власності.

Судом встановлено, що 26.09.2014 року державний нотаріус Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовська В.С. видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстром НОМЕР_1, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

З витягу №27340923 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. 26.09.2014 року, вбачається, що право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 5).

Відповідно до довідки №826 з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, виданої МКП "ЖЕК №7" від 18.03.2015 року, вбачається, що у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Актом мешканців будинку АДРЕСА_1 від 23.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.7).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2-3 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов

підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

У цьому зв'язку суд зважає на те, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника квартири позивача ОСОБА_5, згоди на вселення до спірної квартири ОСОБА_2 позивач не надавала, у спірній квартирі відповідач не зареєстрована у встановленому законом порядку, договірних відносин між сторонами щодо користування квартирою не виникло, тому ОСОБА_2 є такою, що не набула права користування квартирою.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що проживання у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 перешкоджає позивачу, який є власником даної квартири сьогодні, в повній мірі реалізовувати своє право власності, зокрема, щодо володіння та розпорядження нею, та вважає за можливе задовольнити позов та усунути перешкоди в користуванні позивачем квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належною їй на праві власності, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.109,150,Житлового Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218,224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселення - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, житлом, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: