справа № 611/11/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Барвінківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Барвінківського РУЮ щодо повернення виконавчого документу.

Так, скаржник вказує на те, що 25 грудня 2014 року за постановою в.о. начальника ВДВС Барвінківського РУЮ ОСОБА_2 було повернуто виконавчий документ виконавчий лист № 611/421/14-ц, виданий 13.06.2014 року Барвінківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 000 грн. суми боргу за договором позики в зв?язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник, вказуючи на бездіяльність посадових осіб ВДВС Барвінківського РУЮ, просив визнати незаконною та скасувати вказану постанову.

ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, просив заяву задовольнити.

В.о. начальника ВДВС Барвінківського РУЮ, також будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явився, клопотань про відкладення справи, не надійшло.

Суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутність сторін на підставі наданих доказів.

Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 25 грудня 2014 року за постановою в.о. начальника ВДВС Барвінківського РУЮ ОСОБА_2 було повернуто виконавчий документ виконавчий лист № 611/421/14-ц, виданий 13.06.2014 року Барвінківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 000 грн. суми боргу за договором позики в зв?язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу», ч. 1 ст. 6 Закону ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено якими можуть бути заходи примусового виконання: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець у відповідності до ч.ч.1, 2, 3 ст. 11 вказаного Закону зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Статтею 17 даного Закону унормовано, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, зокрема, підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу стягувачу може мати місце у випадку коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, необхідними умовами для повернення виконавчого документу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є відсутність майна у боржника (на яке може бути накладено стягнення за законодавством) та безрезультатність розшуку такого майна.

Разом з тим, державний виконавець не надав доказів, які б підтверджували наведене. Не надано, в порушення ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» акту, який складається державним виконавцем про наявність обставин, зазначених в частині першій цієї статті.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що скарга у порядку ст.. 383 ЦПК України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209,210,383,384,385 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати незаконною та скасувати постанову в.о. відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції в Харківській області про повернення виконавчого документу стягувачеві 25 грудня 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Є.А. Черних