Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/469/15 Головуючий у 1 інстанції: Ушатий І.Г.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Токмацький ковальсько-штампувальний завод" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він з ПАТ "Токмацький ковальсько-штампувальний завод" перебував у трудових відносинах.

У 2008р. з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено Акт №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та Акт розслідування нещасного випадку що стався (форма Н-5) від 05.03.2008р. З 20.03.2008р. по 11.06.2008р., з 14.08.2008 р. по 17.09.2008р., з 24.09.2008р. по 22.10.2008 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в 9-й міській лікарні Ленінського району М.Запоріжжя з виробничою травмою. Але стан його здоров'я не покращився. Вже на протязі 6-ти років від хвороби, яку отримав на виробництві, позивачу кожного року необхідно лікуватися та проходити медичне обстеження (неменше двох разів на рік), купувати ліки, знаходитись на лікарняному з постійним доглядом за ним його близькими.

Він працював в умовах впливу шкідливих факторів, старанно та сумлінно виконував свої трудові обов'язки.

За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві згідно п.4 акту по формі Н-1 позивачу встановлено діагноз: "открытый перелом правого бедра со смещением, открытый перелом метаэпифиза правого голеностопного сустава, обширная скальпированая рана правой стопы. Травматический шок 2 ст."

Висновком МСЕК від 07.09.10р. серії АВ №006484 позивачу було встановлено 35% втрати працездатності.

Йому лікарями було протипоказано працю в несприятливих умовах, важка фізична праця, яка вимагає довгого вимушеного положення тіла та ніг на висоті.

За результатами висновку останнього обстеження МСЕК у результаті нещасного випадку пов'язаного з виробництвом позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 35% стійкої втрати професійної працездатності. При цьому визначена потреба у додаткових видах допомоги, а саме: лікування у травматолога та стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування. Була визначена потреба в милицях та ортопедичних стельках.

Внаслідок травми позивач був змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити численні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури.

У зв'язку з травмою було порушено нормальні життєві зв'язки позивача, він був позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, сильним болем в області ноги та тазу, запамороченням голови, позивачу дуже важко пересуватися. Всі ці фактори позначились на його здоровому сні, за" останні роки він погано спить у зв'язку з частим загостренням болю.

Він не може вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалось і позначається сьогодні на його душевному стані.

Через стан здоров'я позивач позбавлений можливості працювати у цій галузі. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли він працював. Заробітна плата позивача була основним засобом існування його родини. Це додає позивачу багато неприємних відчуттів, йому доводиться витрачати кошти на відновлення його здоров'я. Позивач відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Тривале лікування позначилося не тільки на його здоров'ї, а також на його психіці. Позивач знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я немає. Відносини в його родині погіршилися, він став інвалідом, позбавленим можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по господарству.

Усі ці фактори викликають негативні емоції та переживання, порушено його нормальні життєві зв'язки, позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Для складання позову позивачу необхідно було отримувати консультацію у юриста, витратити значну кількість коштів на сплату отриманих юридичних послуг, ці гроші були взяті ним з сімейного бюджету та витрачені не на свою родину, а на судове поновлення його прав.

Враховуючи, що рішенням МСЕК позивачу було встановлено 3 групу інвалідності з 35% втрати професійної працездатності, позивач моральну шкоду, яка була завдана йому у результаті професійного захворювання на виробництві оцінив в 35000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути з відповідача на його користь 35000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому в результаті трудового каліцтва пов'язаного з нещасним випадком на виробництві.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 14 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Токмацький ковальсько-штампувальний завод" на користь ОСОБА_3 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 в результаті трудового каліцтва пов'язаного з нещасним випадком на виробництві.

Стягнуто з ПАТ "Токмацький ковальсько-штампувальний завод" на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач зазнав моральних страждань.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, суд виходив з того, що сума у 5000 гр. є достатньою для відшкодування завданої шкоди, оскільки позивачем не доведено, що завдана йому моральна шкода є більшою.

Судом було враховано, що відповідачем на відшкодування моральної шкоди було вже перераховано позивачеві 1882 гр. у 2008 році.

Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди на думку суду становить 6882 гр.

Натомість з урахуванням фактичних обставин справи таку суму не можна вважати достатньою для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах України в установах та організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або вповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої незалежності.

Розмір моральної шкоди визначається судом відповідно до вимог ст. 23 ЦК України з урахуванням роз'яснень, наведених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду Україні від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", засад розумності і справедливості та відсотків втрати працездатності.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, передбачено покладення обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, у даних правовідносинах діє презумпція вини завдавача шкоди і саме роботодавець повинен довести відсутність вини у завданні шкоди працівнику.

З акту про нещасний випадок вбачається, що в результаті протиправних дій відповідача, а саме незабезпечення дотримання правил безпеки допущення до роботи в умовах підвищеної небезпеки учня без попереднього навчання та перевірки знань, тощо, з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач зазнав тілесних ушкоджень.

Так, за матеріалами справи він отримав відкритий перелом стегна зі зміщенням , перелом голеностопного суглобу, рану стопи тощо, тривалий час лікувався та тривалий час йому встановлювалася стійка втрати працездатності.

Зазначене безумовно свідчить про наявність моральних страждань, пов'язаних з відчуттям фізичного болю, зміною звичайного укладу життя та необхідності додавання додаткових зусиль як для його поновлення так і для поновлення здоров'я.

З огляду а викладене, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, судова колегія вважає доцільним збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, визначний судом до 2000 гр.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 листопада 2014 року у цій справі змінити, збільшити розмір грошової суми, стягненої з Публічного акціонерного товариства "Токмацький ковальсько-штампувальний завод" на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди до 20 000 гр.(двадцяти тисяч гр.),

Решту судового рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: