РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

треті особи: Сьома Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора, в якому з урахуванням уточнень просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сьомою ХДНК 18.03.1998 року, реєстраційний № 3-1055, на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 і ОСОБА_1, засвідченого Харківською товарною біржею 22 квітня 1994 року, реєстровий №Н-3-77, він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

З приводу зазначеної квартири з 1994 року тривають численні судові провадження.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнано недійсним заповіт від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8, засвідчений 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий №3-8973. Визнано недійсною довіреність від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8, засвідчену 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_8 (за довіреністю від 09 грудня 1993 року, реєстровий № 3-8974), і ОСОБА_6, засвідчений Харківською товарною біржею 24 березня 1994 року, реєстровий №2-214. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_1, засвідчений Харківською товарною біржею 22 квітня 1994 року, реєстровий №Н-3-77.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.05.2012 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.02.2012 року в зазначеній частині скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Таким чином, на даний час власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, є позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 і ОСОБА_1, засвідченого Харківською товарною біржею 22 квітня 1994 року, реєстровий №Н-3-77.

Однак після смерті ОСОБА_7 право власності на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом оформлено його дітьми - відповідачами по справі. Зокрема, 18.03.1998 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний № 3-1055, на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Оскільки перехід права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом до відповідачів не відбувся, свідоцтво про право на спадщину, яке засвідчує факт переходу права на спадщину, має бути визнано недійсним.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачами подано заперечення на позовну заяву, в яких вони просять в задоволенні позову відмовити.

Доводи своїх заперечень обґрунтовують пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а тому наявність підстав для відмови в його задоволенні.

У судовому засіданні ОСОБА_2 просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання 15.01.2015 року не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа - Сьома Харківська державна нотаріальна контора надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.11.2014 року до участі у справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_4.

У судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що за життя ОСОБА_7 належала квартира за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Після його смерті 18.02.1994 року з заявами про прийняття спадщини звернулись його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Крім того, матеріали справи містять відомості про те, що 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 складено заповіт, засвідчений 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий №3-8973.

Також 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8 складено довіреність, засвідчену 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974.

24 березня 1994 року між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_8 (за довіреністю від 09 грудня 1993 року, реєстровий № 3-8974), і ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, засвідчений Харківською товарною біржею , реєстровий №2-214.

22 квітня 1994 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, засвідчений Харківською товарною біржею, реєстровий №Н-3-77.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року визнано недійсним заповіт від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8, засвідчений 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий №3-8973. Визнано недійсною довіреність від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8, засвідчену 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_8, і ОСОБА_6, засвідчений Харківською товарною біржею 24 березня 1994 року.

18.03.1998 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний № 3-1055, на 2/3 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Президії Харківського обласного суду від 14.05.1999 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнано недійсним заповіт від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8, засвідчений 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий №3-8973. Визнано недійсною довіреність від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8, засвідчену 6-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_8 (за довіреністю від 09 грудня 1993 року, реєстровий № 3-8974), і ОСОБА_6, засвідчений Харківською товарною біржею 24 березня 1994 року, реєстровий №2-214. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_1, засвідчений Харківською товарною біржею 22 квітня 1994 року, реєстровий №Н-3-77. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.05.2012 року рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2012 року змінено, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа: Харківська державна нотаріальна контора № 7 Комінтернівського району м.Харкова, опікунська Рада виконкому Комінтернівського району м.Харкова, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області, Харківська товарна біржа про визнання недійсними заповіту, довіреності та договорів купівлі-продажу квартири.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа: Харківська державна нотаріальна контора № 7 Комінтернівського району м.Харкова, опікунська Рада виконкому Комінтернівського району м.Харкова, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області, Харківська товарна біржа про визнання недійсними заповіту, довіреності та договорів купівлі-продажу квартири, відмовлено.

В іншій частині рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2012 року залишено без зміни, апеляційну скаргу ОСОБА_1 -без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2012 року у відкритті касаційного провадження ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого.

Згідно ст. 560 ЦК УРСР (чинного станом на момент видачі спірного свідоцтва) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до роз'яснень, що містяться у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 18.03.1998 року, реєстраційний № 3-1055, на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.05.2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними заповіту від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7, довіреності від 09 грудня 1993 року від імені ОСОБА_7 та договорів купівлі-продажу квартири від 24 березня 1994 року та від 22 квітня 1994 року відмовлено.

Відносно доводів відповідачів про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.02.2012 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 17.05.2012 року, ОСОБА_1 вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 18.03.1998 року, реєстраційний № 3-1055, на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у межах зустрічного позову не заявлялись, предметом судового розгляду не були.

Крім того, правові підстави для пред'явлення ОСОБА_1 позову про скасування свідоцтва виникли після прийняття апеляційним судом Харківської області рішення від 17.05.2012 року, а тому строк звернення до суду з даними вимогами позивачем не пропущено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 18.03.1998 року, реєстраційний № 3-1055, на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. О. Ященко