Справа № 309/4566/13-ц
Провадження № 2/309/686/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Савицький С.А.

при секретарі Росоха В.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми за частку спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Хустського районного суду від 28.11.1991 року було розподілено спадкове майно після смерті ОСОБА_5 між її дітьми. Старший брат і сестра відмовились від своїх часток в спадщині на користь відповідача ОСОБА_4 і останній отримав 3/4 частини спадщини. Рішенням суду від 28.11.1991 року було постановлено: за ОСОБА_4 визнати право власності на житловий будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість 1/4 частки спадкового майна в розмірі 2352 крб.75 коп. Відповідач ОСОБА_4 не сплатив позивачу суму , визначену судом 2352,75 крб. Рішення суду відповідачем в цій частині не виконано, хоч позивачка зверталася до відділу виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. Відповідач не бажав сплатити позивачці вартість 1/4 частини спадкового майна, і в 2003 році остання поселилася в літній кухні, яка побудована окремо біля будинку в с.Драгово-Кічерели,66 Хустського району, де вона має город і земельну ділянку. На підставі рішення Хустського райсуду від 28.11.1991 року Драгівською сільською радою 05.08.2011 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району за ОСОБА_4 в цілому, включивши відповідачу і 1/4 частку спадщини, яка належить позивачці і не відшкодована їй відповідачем, і Хустським ДПТІ зареєстровано за відповідачем право власності на вказаний будинок. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 20 352,75 грн. компенсації за 1/4 частку спадкового майна, яка не відшкодована.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем не відшкодовано на користь позивачки вартість 1/4 частки спадкового майна в розмірі 2352 крб.75 коп., яка присуджена згідно рішення Хустського районного суду від 28.11.1991 року. Позивачка зверталась до відділу ДВС Хустського РУЮ для примусового виконання вказаного рішення, однак дана сума стягнута не була про, що свідчить постанова про повернення виконавчого документу від 18.08.1992 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд у їх задоволенні відмовити повністю, застосувавши до правовідносин між сторонами строк позовної давності. Пояснив суду, що постанова про повернення виконавчого документу від 18.08.1992 року на його думку є підробленою, оскільки державна виконавча служба була створена 1999 році. У відділі ДВС Хустського РУЮ не перебувало на виконанні виконавче провадження №2-14/1991 р. з примусового виконання виконавчого листа №2-14/1991 р. виданого 19.03.1992 року Хустським райсудом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми згідно відповіді відділу ДВС Хустського РУЮ наданої на запит суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Хустського райсуду Закарпатської суду від 28.11.1991 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна за ОСОБА_4 було визнано право власності на житловий будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість 1/4 частки спадкового майна в розмірі 2352 крб.75 коп.

На підставі рішення Хустського райсуду від 28.11.1991 року Драгівською сільською радою 05.08.2011 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району за ОСОБА_4 в цілому, і Хустським ДПТІ зареєстровано за відповідачем право власності на вказаний будинок.

Сторона позивача в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 20 352,75 грн. за 1/4 частку спадкового майна посилається на те, що відповідач ОСОБА_4 не сплатив позивачу суму , визначену судом 2352,75 крб. Рішення суду відповідачем в цій частині не виконано, хоч позивачка зверталася до відділу виконавчої служби для примусового виконання рішення суду, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.08.1992 року винесена при примусовому виконанні виконавчого листа №2-14/1991 р. виданого 19.03.1992 року Хустським райсудом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2375 грн.75 коп.

З відповіді відділу ДВС Хустського РУЮ наданої на запит суду вбачається, що у відділі ДВС Хустського РУЮ не перебувало на виконанні виконавче провадження №2-14/1991 р. з примусового виконання виконавчого листа №2-14/1991 р. виданого 19.03.1992 року Хустським райсудом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми.

Представник відповідача ОСОБА_2 ставить питання про застосування позовної давності щодо позовних вимог ОСОБА_4, так як вона пропустила строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позов до суду 20.11.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд застосувати строк позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сторона позивача не представила суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми за частку спадкового майна, слід відмовити у звязку із спливом строку позовної даності.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми за частку спадкового майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_6