Справа № 192/2491/14
Провадження № 2/192/51/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2015 р.Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.

за участю секретаря - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач з урахуванням уточнень до позовної заяви від 16 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 червня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002 та фізичною особою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №2204/1 про надання останньому кредиту в сумі 111000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 21% річних та строком повернення кредиту до 12 червня 2018 року, при цьому договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по договору (п.8.1).

Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк передав відповідачеві грошові кошти, а відповідач згідно п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором та своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісійні винагороди на умовах та в строки, визначені договором. У випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором позичальник зобовязаний сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором, а банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України.

Виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №2204/1 забезпечувалося порукою ОСОБА_2 згідно укладеного 13 червня 2008 року договору поруки №1, за яким поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, а також за додатковими угодами до нього, що укладені або можуть бути укладені в майбутньому, при цьому згідно п.2.1 в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором

Відповідачем ОСОБА_1 несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01 вересня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 326320 гривень 80 копійок, яка складається з поточної заборгованості по кредиту в сумі 31450 гривень 00 копійок, простроченої суми боргу за кредитом в сумі 68450 гривень 00 копійок, поточної заборгованості по відсотках в сумі 287 гривень 39 копійок, простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 78570 гривень 16 копійок, пені за порушення строків платежів за тілом кредиту в сумі 28430 гривень 36 копійок, пені за порушення строків платежів за відсотками в сумі 32357 гривень 22 копійки, неустойки згідно п.5.4 кредитного договору №2204/1 від 13 червня 2008 року за ненадання документів в сумі 55 гривень 50 копійок, неустойку за невиконання п.7.3 іпотечного договору від 13 червня 2008 року в сумі 39801.00 гривня, неустойки за невиконання п.7.2 іпотечного договору від 13 червня 2008 року в сумі 12364 гривні 79 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 4671 гривня 01 копійка, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 5315 гривень 80 копійок, витрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 10357 гривень 69 копійок та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 14209 гривень 88 копійок.

У звязку з наявністю заборгованості по кредитному договору як позичальнику ОСОБА_1, так і поручителю ОСОБА_2 банком 25 квітня 2014 року направлялася вимога №19/19-222/222 про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором, які після отримання боржниками залишилися без задоволення, у звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з боржника та його поручителя, оскільки відповідачі не виконали взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними.

Крім цього, з посиланням на положення ст.217 ЦПК України прохали суд при постановленні рішення вирішити питання про розстрочення виконання рішення суду боржниками на пять років з моменту ухвалення рішення суду шляхом сплати відповідачами боргу до повного погашення заборгованості по кредитному договору за графіком, в тому числі: з 21 вересня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 20 листопада 2015 року, 21 грудня 2015 року, 20 січня 2016 року, 22 лютого 2016 року, 21 березня 2016 року, 20 квітня 2016 року, 20 травня 2016 року, 20 червня 2016 року, 20 липня 2016 року, 22 серпня 2016 року, 20 вересня 2016 року, 20 жовтня 2016 року, 21 листопада 2016 року, 20 грудня 2016 року, 20 січня 2017 року, 20 лютого 2017 року - по 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно; з 20 березня 2017 року, 20 квітня 2017 року, 22 травня 2017 року, 20 червня 2017 року, 20 липня 2017 року, 21 серпня 2017 року, 20 вересня 2017 року, 20 жовтня 2017 року, 20 листопада 2017 року, 20 грудня 2017 року, 22 січня 2018 року, 20 лютого 2018 року, 20 березня 2018 року, 20 квітня 2018 року, 21 травня 2018 року, 20 червня 2018 року, 20 липня 2018 року, 20 серпня 2018 року, 20 вересня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, 20 листопада 2018 року, 22 грудня 2018 року, 21 січня 2019 року, 20 лютого 2019 року,20 березня 2019 року, 20 квітня 2019 року, 20 травня 2019 року, 20 червня 2019 року, 22 липня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 20 вересня 2019 року, 21 жовтня 2019 року, 20 листопада 2019 року, 20 грудня 2019 року, 20 січня 2020 року, 20 лютого 2020 року, 20 березня 2020 року, 20 квітня 2020 року, 20 травня 2020 року, 22 червня 2020 року - по 3500 (три тисячі пятсот) гривень 00 копійок щомісячно; 20 липня 2020 року - 2757 (дві тисячі сімсот пятдесят сім) гривень 55 копійок; 30 липня 2020 року - 147563 (сто сорок сім тисяч пятсот шістдесят три) гривні 25 копійок.

Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.199), у судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити, а розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, (а.с.217-219).

Відповідач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки під розписку (а.с.201,210-212), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, за якою уточнену позовну заяву від 15 вересня 2015 року визнав (а.с.220-221).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_4 (а.с.200), не зявилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, в звязку з чим суд ухвалив розглядати справу за її відсутності, оскільки її інтереси в судовому засіданні представляє її представник ОСОБА_4 з усіма повноваженнями сторони у справі згідно договору на надання правової допомоги від 16 грудня 2014 року (а.с.95-96).

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи особисто під розписку (а.с.2000), у судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги визнав, прохав проводити розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_2 та його відсутність (а.с.221).

В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, по наявних у справі доказах.

Суд, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами.

Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 рок між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.25-49), як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником був укладений кредитний договір №2204/1 про надання останньому на споживчі цілі кредиту в сумі 111000,00 гривень зі сплатою 21% річних за користування кредитом строком на 10 років з терміном остаточного погашення не пізніше 12 червня 2018 року зі сплатою протягом одного робочого дня з моменту підписання договору комісійної винагороди на користь банку в сумі 1109 гривень та з укладанням в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і з умовою про укладення за власний рахунок на користь банку договору страхування предмету іпотеки (а.с.8-10).

Відповідно до п.1.1 договору банк як позикодавець зобовязався передати позичальникові ОСОБА_1 грошові кошти, а відповідач згідно п.1.5 договору зобовязався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 925,00 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з липня 2008 року та здійснити останній платіж не пізніше 09 червня 2018 року, при цьому кошти у рахунок погашення кредиту та сплати процентів за його користування повинні зараховуватися у черговості встановленій в п. 1.7 договору (а.с.7), а відповідно до п. 3.4 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобовязань за іпотечним договором (а.с.9).

Відповідно до п.8.1 якого договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих за договором зобовязань. За порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.2), сплатити неустойку в розмірі 0,05% від суми кредиту за ненадання документів, що передбачені умовами кредитного договору (п.5.4), а згідно п.7.8 договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобовязань позичальника в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, що не суперечить вимогам ст.257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно положень п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), при цьому відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін.

Також встановлено, що виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором забезпечувалося договором поруки №1 від 13 червня 2008 року, укладеним між банком та відповідачем ОСОБА_2 як поручителем, за якими остання відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник (а.с.12), при цьому згідно п.2.1 в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором. Обовязок у поручителя виконати за кредитним договором зобовязання за позичальника настає після отримання поручителем повідомлення банку згідно п.п.2.4,2.5,6.1 договору поруки, а відповідно до п. 3.3. цього договору у разі невиконання або неналежного виконання поручителем зазначених зобовязань, поручитель сплачує на користь кредитора штраф в розмірі 10% від суми несплаченого платежу.

Крім цього, виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором забезпечувалося договором іпотеки від 13 червня 2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстровим №3300 та накладено заборону, зареєстровану в реєстрі №3301, на відчуження предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_2 з визначенням його вартості в сумі 159204 гривень (а.с.13-16). Відповідно до п.п.7.2,7.3 цього договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених в п. 3.3 договору іпотеки, іпотекодавець зобовязаний сплатити на користь банку штраф в розмірі 10% вартості невиконаного зобовязання, відшкодувати понад неустойку спричинені збитки в повному обсязі, а також неустойку в розмірі 25% вартості предмета іпотеки.

Судом встановлено, що банк як позикодавець належним чином виконав умови кредитного договору та надав відповідачу ОСОБА_1 як позичальнику кредит в сумі 111000 гривень (а.с.11), а відповідач ОСОБА_1 порушував умови кредитного договору та не виконував належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, у звязку з чим позивачем на адресу як позичальника так і його поручителя були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту від 25 квітня 2014 року (а.с.17,19), які були ними отримані, про що свідчать підписи «Климець» у бланках рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18,20), але і після цього ні позичальник, ні поручитель не виконав зобовязань за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 111 000 гривень, але в порушення умов кредитного договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання, не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки та інші передбачені договором платежі, не надав доказів укладання договору страхування предмету іпотеки відповідно до вимог п. 1.4.3 кредитного договору та п. 3.3.9 договору іпотеки, а вказане свідчать про істотне порушення позичальником ОСОБА_1 в односторонньому порядку умов укладеної угоди, а також умов договору іпотеки, які нерозривно повязані між собою.

Статтею ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судом встановлено, що відповідно до розділу 2 укладеного договору поруки № 1 від 13 червня 2008 року, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніш ніж за три дні до моменту настання строку платежу, а після отримання такого повідомлення поручитель має право не пізніше настання строку виконання зобовязання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п. 2.5 договору поруки поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника про прострочення сплати платежу виплатити несплачену боржником суму кредитору, а п. 4.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, а також якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки судом було встановлено, що банк звертався до поручителя з вимогою про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором №2204/1 від 13 червня 2008 року в межах строків, передбачених договором поруки та звернувся до суду з позовом до поручителя в межах строків, передбачених ЦК України, а поручителем така вимога була отримана 25 квітня 2014 року (а.с.18,20) проте залишена без задоволення, то вимоги про солідарне стягнення суми заборгованості підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Внаслідок порушення позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору та договору іпотеки від 13 червня 2015 року за розрахунком позивача у відповідача ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2015 року виникла заборгованість в загальній сумі 326320 гривень 80 копійок, яка складається з заборгованості яка складається з поточної заборгованості по кредиту в сумі 31450 гривень 00 копійок, простроченої суми боргу за кредитом в сумі 68450 гривень 00 копійок, поточної заборгованості по відсотках в сумі 287 гривень 39 копійок, простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 78570 гривень 16 копійок, пені за порушення строків платежів за тілом кредиту в сумі 28430 гривень 36 копійок, пені за порушення строків платежів за відсотками в сумі 32357 гривень 22 копійки, неустойки згідно п.5.4 кредитного договору №2204/1 від 13 червня 2008 року за ненадання документів в сумі 55 гривень 50 копійок, неустойку за невиконання п.7.3 іпотечного договору від 13 червня 2008 року в сумі 39801.00 гривня, неустойки за невиконання п.7.2 іпотечного договору від 13 червня 2008 року в сумі 12364 гривні 79 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 4671 гривня 01 копійка, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 5315 гривень 80 копійок, витрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 10357 гривень 69 копійок та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 14209 гривень 88 копійок, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів, якими було порушено як умови кредитного договору та договору іпотеки, так і договору поруки, що дає право банку в разі несплати божниками заборгованості за кредитом після направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за рішенням суду, тобто в примусовому порядку.

Щодо клопотання позивача про розстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором на пять років шляхом сплати боржниками на погашення заборгованості за кредитним договором щомісячно, починаючи з 21 вересня 2015 року по 20 лютого 2017 року - по 2 000 гривень, з 20 березня 2017 року по 22 червня 2020 року - по 3500 гривень, 20 липня 2020 року - 2757 гривень 55 копійок, а 30 липня 2020 року - 147563 гривень 25 копійок, то суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК України, визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Верховний Суд України у п. 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які визначає суд, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), при цьому Верховний Суд України не дає чітких роз'яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» - відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим. Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленими наперед.

Позивач з власної ініціативи звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, графік було погоджено сторонами до розгляду цього клопотання судом, у звязку з чим така заява підлягає задоволенню, оскільки закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб, при цьому суд враховує, що сума заборгованості за спірним кредитом є значною, а період розстрочення не перевищує строку дії кредитного договору, протягом якого боржник повинен був повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені укладеним між сторонами кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки.

Тобто, на думку суду наявність у боржника тяжкого матеріального (фінансового) становища може вважатися винятковим випадком, а розстрочка виконання рішення строком на пять років зі сплатою для погашення заборгованості щомісячно з 21 вересня 2015 року по 20 лютого 2017 року по 2 000 гривень, з 20 березня 2017 року по 22 червня 2020 року по 3500 гривень, сплатою 20 липня 2020 року - 2757 гривень 55 копійок та 30 липня 2020 року - 147563 гривень 25 копійок може гарантувати сплату боргу відповідачами впродовж усього цього строку та виконання рішення суду в межах строку дії кредитного договору.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно достроково стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 326320 гривень 80 копійок, яка склалася станом 01 вересня 2015 року, з наданням розстрочки виконання судового рішення в цій частині терміном на пять років починаючи з 21 вересня 2015 року по 30 липня 2020 року.

Крім цього, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України у звязку з задоволенням позову на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути в рівних частках з кожного витрати по сплаті судового збору при зверненні з позовом до суду по 1572 гривні 80 копійок та на користь держави з кожного по 59 гривень 79 копійок, оскільки при подачі уточненої позовної заяви від 15 вересня 2015 року, за якою збільшено ціну позову до 326320 гривень 80 копійок, позивачем не було доплачено судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258,526-530, 536, 543, 549-551, 553-559, 572-593, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, п.6 ч.3 ст.79, 88, 209, 212-215, 217 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України за кредитним договором №2204/1 від 13 червня 2008 року поточну заборгованість по кредиту в сумі 31450 (тридцять одна тисяча чотириста пятдесят) гривень 00 копійок, прострочену суму боргу за кредитом в сумі 68450 (шістдесят вісім тисяч чотириста пятдесят) гривень 00 копійок, поточну заборгованість по відсоткам в сумі 287 (двісті вісімдесят сім) гривень 39 копійок, прострочену заборгованість по відсоткам в сумі 78570 (сімдесят вісім тисяч пятсот сімдесят) гривень 16 копійок, пеню за порушення строків платежів за тілом кредиту та відсотками в сумі 60787 (шістдесят тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 58 копійок, неустойку згідно п.5.4 кредитного договору №2204/1 від 13 червня 2008 року за ненадання документів в сумі 55 (пятдесят пять) гривень 50 копійок, неустойку за невиконання п.7.2 та п.7.3 іпотечного договору від 13 червня 2008 року в сумі 52165 (пятдесят дві тисячі сто шістдесят пять) гривень 79 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів в сумі 9986 (девять тисяч девятсот вісімдесят шість) гривень 81 копійка, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та відсотків в сумі 24567 (двадцять чотири тисячі пятсот шістдесят сім) гривень 57 копійок, всього - 326320 (триста двадцять шість тисяч триста двадцять) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України витрати по сплаті судового збору в сумі по 1572 (одна тисяча пятсот сімдесят дві) гривні 80 копійок та на користь держави з кожного по 59 (пятдесят девять) гривень 79 копійок.

Після набрання рішенням суду законної сили розстрочити виконання судового рішення в частині стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №2204/1 від 23 жовтня 2015 року в сумі 326320 (триста двадцять шість тисяч триста двадцять) гривень 80 копійок терміном на 5 (пять) років, починаючи з 23 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2020 року, шляхом сплати відповідачами боргу до повного погашення заборгованості по кредитному договору за графіком: в тому числі:

- 21 вересня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 20 листопада 2015 року, 21 грудня 2015 року, 20 січня 2016 року, 22 лютого 2016 року, 21 березня 2016 року, 20 квітня 2016 року, 20 травня 2016 року, 20 червня 2016 року, 20 липня 2016 року, 22 серпня 2016 року, 20 вересня 2016 року, 20 жовтня 2016 року, 21 листопада 2016 року, 20 грудня 2016 року, 20 січня 2017 року, 20 лютого 2017 року - по 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно;

- 20 березня 2017 року, 20 квітня 2017 року, 22 травня 2017 року, 20 червня 2017 року, 20 липня 2017 року, 21 серпня 2017 року, 20 вересня 2017 року, 20 жовтня 2017 року, 20 листопада 2017 року, 20 грудня 2017 року, 22 січня 2018 року, 20 лютого 2018 року, 20 березня 2018 року, 20 квітня 2018 року, 21 травня 2018 року, 20 червня 2018 року, 20 липня 2018 року, 20 серпня 2018 року, 20 вересня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, 20 листопада 2018 року, 22 грудня 2018 року, 21 січня 2019 року, 20 лютого 2019 року,20 березня 2019 року, 20 квітня 2019 року, 20 травня 2019 року, 20 червня 2019 року, 22 липня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 20 вересня 2019 року, 21 жовтня 2019 року, 20 листопада 2019 року, 20 грудня 2019 року, 20 січня 2020 року, 20 лютого 2020 року, 20 березня 2020 року, 20 квітня 2020 року, 20 травня 2020 року, 22 червня 2020 року - по 3500 (три тисячі пятсот) гривень 00 копійок щомісячно;

- 20 липня 2020 року - 2757 (дві тисячі сімсот пятдесят сім) гривень 55 копійок; 30 липня 2020 року - 147563 (сто сорок сім тисяч пятсот шістдесят три) гривні 25 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2015 року.

Головуючий: суддя