Є.у.н.с. № 512/692/15-ц
Провадження № 2/512/261/15
29 вересня 2015 року Савранський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Лепехи В.А., секретаря судових засідань ОСОБА_1, -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
08.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В позовній заяві ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4.
Сторони проживають окремо. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина перебуває на повному утриманні позивача.
З урахуванням зазначеного та відсутності зі сторони відповідача заінтересованості у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, з метою захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав та інтересів позивач звернулась до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 14).
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду заяв про розгляд справи за його відсутності, не повідомив про причини неявки (а. с. 12).
У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.
Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено.
Відповідач є батьком дитини, що підтверджується записом в свідоцтві про народження Серія 1-ЖД № 234790 видане Виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а. с. 5).
Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні (а. с. 7).
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.
Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Таким чином, виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що шлюб між сторонами не розірваний, в наявний час вони проживають окремо один від одного, відповідач, проживаючи окремо, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати свою малолітню доньку, яка проживає з матір'ю.
Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивача на утримання дитини до її повноліття.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів враховує мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
З огляду на викладене, на стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги обов'язок батька утримувати свою дитину, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.
Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн..
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись статтями 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 10, 60, 213, 215, 218 ЦПК України,
1. ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КС № 364451, виданий Савранським РВ ГУМВС України в Одеській області, 05.10.2004 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто 29 серпня 2028 року.
4. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.
5. В частині стягнення аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Відповідач має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення подати заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Савранський районний суд Одеської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А. Лепеха