АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Рейнарт І.М.

при секретарі Хоменку О.С.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника ПАТ «Дельта банк» за довіреністю - Куковенко Катерини Іванівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення коштів за банківським вкладом, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 122 551,88 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач в порушення умов укладених договорів не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів депозиту. Враховуючи, що на її звернення щодо повернення суми вкладу та нарахованих процентів, відповідач не відреагував, просить стягнути суму вкладу з відповідача в примусовому порядку.

Справа № 757/378/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10929/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 122 551,88 грн., а також судові витрати у розмірі 1225,52 грн.

Не погоджуючись вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність та обґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, проігнорував ту обставину, що в ПАТ «Дельта Банк» введена тимчасова адміністрація та розпочата процедура виведення з ринку, а тому банк не може здійснювати задоволення вимог вкладників.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що позивач 26.06.2015 року отримав кошти, які обліковувалися на його рахунках в ПАТ «Дельта Банк», в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_5 в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю осіб, які беруть участь у справі.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2014р. між сторонами було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 6087 на суму 1705,41 грн., строком до 17.10.2014 р., що автоматично був пролонгований до 12.12.2014 р. із процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 19%.

Згідно п. 1.9 вказаного договору нараховані проценти за Вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу, шляхом зарахування на поточний рахунок № 21897, що відкритий на підставі Договору про відкриття на обслуговування даного поточного рахунку від 26.08.2014 р.

11.12.2014р. на підставі п. 1.13 Депозитного договору від 03.10.2014 було подано заяву про повернення банківського вкладу у розмірі 1705,41 грн.

13.12.2014р. вказана сума було зарахована відповідачем на поточний рахунок позивача №21897.

Крім того, 25.11.2014 між сторонами було укладеного Договір № 8320 банківського вкладу (депозиту) на суму 123 808,27 грн. із процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 21,5 %.

03.12.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове повернення вкладу.

09.12.2014 р. сума депозиту було зарахована відповідачем на поточний рахунок позивача № 21897.

22.12.2014р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про отримання належних йому грошових коштів через касу банку, яка станом на день звернення до суду відповідачем не задоволена.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ніхто не може бути позбавлений власності проти своєї волі, а оскільки банком взяті на себе договірні зобов'язання за укладеними з позивачем договорами не виконані, то позов є обґрунтованим.

Проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись в повній мірі не може, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, колегією суддів встановлено, що постановою Правління Національного Банку України від 30.10.2014р. №692/БТ ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних.

Постановою Правління Національного Банку України від 02.03.2015р. №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

02.03.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно якого у банку запроваджено тимчасову адміністрації, призначено уповноважену особу Фону гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом та регулює подібні правовідносини.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 даного Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 даного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, суд першої інстанції вказані положення закону не врахував та не звернув увагу на те, що постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014р. №692/БТ ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних, а постановою Правління Національного Банку України від 02.03.2015р. №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію.

У зв'язку з чим, ПАТ «Дельта Банк» не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто, фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі, здійснювати будь-які перерахування з рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_3

Колегія суддів також враховую доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 26.06.2015 року отримала кошти, які обліковувалися на її рахунках в ПАТ «Дельта Банк», в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ч. 1 п. 2 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Дельта банк» за довіреністю - Куковенко Катерини Іванівни - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

У позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення коштів за банківським вкладом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді