АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4758/15 Справа № 2-2041/10 Головуючий у 1 й інстанції - Ходасевич О.В. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне від 14 червня 2010 року та додаткове від 03 листопада 2010 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр міста" про визнання права власності на об'єкт інвестування,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в обгрунтування якого посилалася на те, що 15 квітня 2005 року між нею та Приватним підприємством "Центр міста", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр міста", укладено Договір №48 про інвестування житлового будівництва. Відповідно до п.1.1 Договору вона, як інвестор зобов'язалася взяти участь в інвестуванні будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач, як забудовник, зобов'язався організувати його будівництво відповідно до договірних умов та передати їй у власність нежитлове приміщення будівельний №ІІІ, загальною площею 166,0 кв.м., розташоване на першому поверсі зазначеного житлового будинку. Однак відповідач не виконав вимоги п.п.3.1.1, 3.1.2. Договору №48 про інвестування житлового будівництва від 15.04.2005 року. Вона свої зобов'язання щодо інвестування будівництва квартири виконала вчасно і в повному обсязі, але до цього часу не має можливості користуватися квартирою. Відповідачем будинок збудовано, але їй не відомо чи завершене будівництво. В експлуатацію будинок не введено. Оскільки будівництво об'єкта інвестування за Договором №48 про інвестування житлового будівництва від 15.04.2005 року не завершено у встановлені договором строки, то існує можливість порушення її прав в майбутньому, як інвестора будівництва квартири. Просила визнати за нею право власності на об'єкт інвестування - нежитлове приміщення будівельний №ІІІ, загальною площею 166,0 кв.м., що розташоване на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2010 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на об'єкт інвестування - нежитлове приміщення будівельний №ІІІ, загальною площею 166,0 кв.м., що розташоване на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2010 року другий абзац резолютивної частини рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр міста" про визнання права власності на об'єкт інвестування, доповнено та викладено в наступній редакції:

"Визнати за ОСОБА_3 право власності на об'єкт інвестування - нежитлове приміщення будівельний №ІІІ, загальною площею 170,3 кв.м., що розташоване на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2, без додаткового вводу в експлуатацію".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить заочне від 14 червня 2010 року та додаткове від 03 листопада 2010 року рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити; стягнути з ОСОБА_3 на його користь понесені ним витрати на сплату судового збору у сумі 1827 грн.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач знаходиться в стані припинення.

Вислухавши представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_3 в повному обсязі виконала умови Договору №48 про інвестування житлового будівництва від 15.04.2005 року, здійснила перший внесок у розмірі 484 890,00 грн., що складає 100 % суми договору, проте невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо строків будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію призвело до порушення прав позивача, у якої відсутня можливість зареєструвати право власності на об'єкт у встановленому законом порядку.

Однак, з таким висновком та рішенням суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Згідно із ст. 177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше.

Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема, їх виникнення, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Постановою Кабінету Міністрів № 1243 від 22 вересня 2004 року (яка діяла на момент спірних правовідносин) "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" визначений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва, в тому числі і на приміщення, побудовані за кошти фізичних та юридичних осіб.

Для пред'явлення закінченого будівництвом об'єкта державній приймальній комісії утворюється робоча комісія, яка перевіряє відповідність закінченого будівництвом об'єкта затвердженому проекту, санітарним, протипожежним, радіаційним та екологічним висновкам і нормам.

За результатам роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Судом встановлено, що 15 квітня 2005 року між ОСОБА_3 та Приватним підприємством "Центр міста", правонаступником якого являється Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр міста" було укладено Договір № 48 про інвестування житлового будівництва.

Згідно п. 1.1 Договору, інвестор зобов'язався прийняти участь в інвестуванні будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а забудовник зобов'язався організувати будівництво цього будинку згідно договірних умов та передати інвестору у власність нежитлове приміщення будівельний №ІІІ, загальною площею 166,0 кв.м., розташоване на першому поверсі вказаного житлового будинку (а.с.6).

Відповідно до п. п. 2.1. 2.2 Договору, загальна сума інвестицій, здійснюваних інвестором за договором, відповідає узгодженій сторонами договірній вартості об'єкта інвестування та складає еквівалент 91 300,00 доларів США, що на дату укладення Договору складає 483 890,00 грн. Грошові кошти вносяться/ перераховуються інвестором в кассу/на поточний рахунок забудовника у національній валюті України (гривні) у розмірі 100% оплати.

Згідно п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Договору, відповідач зобов'язався виконати будівництво житлового комплексу з дотриманням вимог проектної документації, Державних будівельних норм України, ввести його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Запланований строк введення житлового будинку в експлуатацію зазначено 3-й квартал 2006 року. Протягом 90 днів після введення житлового будинку в експлуатацію забудовник зобов'язаний допустити інвестора до огляду "Об'єкта інвестування" згідно "Оглядового ордеру" та передати інвестору об'єкт інвестування за актом приймання-передачі.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і оплати інвестором першого інвестиційного внеску на протязі 10 календарних днів з моменту його укладення і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків в поному обсязі.

Згідно квитанції до прибуткового кассового ордеру №98 від 15.04.2005 року, ОСОБА_3 здійснила перший внесок в розмірі 483 890,00 грн., що складає 100 % суми договору (а.с.18).

Відповідно до розпорядження Міського голови міста Дніпропетровська № 74р від 14 лютого 2007 року житловому комплексу по АДРЕСА_4. У п.2 розпорядження зазначено, що присвоєння адреси не підтверджує право власності на нерухоме майно та право на земельну ділянку (а.с.43).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр міста" свої зобов'язання за Договором № 48 про інвестування житлового будівництва в повному обсязі не виконав, спірний об'єкт в експлуатацію не введено.

Суд першої інстанції, не врахував зазначені норми матеріального права та без достатніх правових підстав визнав право власності на нежитлове приміщення, яке не введено в експлуатацію.

Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 за договорами купівлі-продажу від 29 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба Ю.А., та від 09 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., належать на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.77, 79).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба Ю.А., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0,0896га, розташована в АДРЕСА_3 (а.с.80).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0,0185га, розташована в АДРЕСА_1 (а.с.78).

В установленому законом порядку дані земельні ділянки зареєстровані у Державному земельному кадастрі (а.с.76).

26 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ПП "Центр міста" укладено договір про надання земельних ділянок в користування під забудову (встановлення суперфіцію), який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б. (а.с.69-71).

За умовами зазначеного договору ОСОБА_2 передав, а ПП "Центр міста" прийняв у безстрокове платне володіння та користування земельні ділянки АДРЕСА_1 з метою будівництва та подальшої експлуатації житлового комплексу згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №50/18 від 14 липня 2004 року.

У вигляді плати за користування земельними ділянками ПП "Центр міста" зобов'язаний був передати ОСОБА_2 частину житлового комплексу, для будівництва якого надаються земельні ділянки загальною площею 300 кв.м на третьому поверсі (п.3.1 договору встановлення суперфіцію), однак своє зобов'язання ПП "Центр міста" не виконало.

Під час розгляду справи судом першої інстанції зазначені обставини зясовані не були, справу розглянуто без залучення до участі у ній власника земельних ділянок ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2010 року та додаткове рішення від 03 листопада 2010 року не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр міста" про визнання права власності на об'єкт інвестування.

Згідно ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені ним судові витрати за подачу апеляційної скарги в сумі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2010 року та додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2010 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр міста" про визнання права власності на об'єкт інвестування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати за подачу апеляційної скарги в сумі 1827,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова