23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Приватне акціонерне товариство «ТММ-Енергобуд», про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Приватне акціонерне товариство «ТММ-Енергобуд» (далі - ПАТ «ТММ-Енергобуд»), про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 30 грудня 2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ПАТ «ТММ-Енергобуд» укладено кредитний договір
№ 7.6-90 з додатковими угодами до нього, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 14 243 682,61 дол. США на умовах викладених у договорі.
З метою забезпечення виконання зобовʼязань за вказаним кредитним договором 30 грудня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 7.6-90/П, та 26 грудня 2013 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 7.6-90/П-2. У звʼязку із неналежним виконанням взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яку позивач з урахуванням відсотків, пені, штрафів за невиконання договорів поруки просив стягнути.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

05 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором від 30 грудня 2009 року № 7.6-90 в розмірі 15 411 074,44 дол. США, з яких: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 14 066 145,97 дол. США, заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом в розмірі

1 344 928,47 дол. США. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» суму заборгованості за кредитним договором від 30 грудня 2009 року

№ 7.6-90: суму непогашеної комісії за встановлення ліміту фінансування в розмірі 3 504 416 грн 82 коп., суму пені за порушення строків сплати боргових зобовʼязань в розмірі 13 158 902 грн 75 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором від 30 грудня 2009 року № 7.6-90 та договором поруки від

26 грудня 2013 року № 7.6-90/П-2 в розмірі 50 000 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

05 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що у звʼязку із неналежним виконанням взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором та договорами поруки утворилась заборгованість, яка підлягає стягнення з відповідачів.

Судами встановлено, що 30 грудня 2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ПАТ «ТММ-Енергобуд» укладено кредитний договір з додатковими угодами: від

29 липня 2011 року № 1, від 26 грудня 2011 року № 2, від 21 лютого 2012 року № 3, від 11 жовтня 2012 року № 4, від 27 грудня 2012 року № 5, від 15 лютого 2013 року № 6, від 30 вересня 2010 року № 7, від 21 грудня 2010 року № 8, від 23 грудня 2010 року № 9, від 01 квітня 2011 року № 10, від 01 червня

2011 року № 11, від 30 червня 2011 року № 12, від 07 липня 2011 року № 13, від 31 жовтня 2011 року № 14, від 25 січня 2012 року № 15, від 15 лютого

2012 року № 16, від 21 березня 2012 року № 17, від 31 липня 2012 року № 18, від 31 серпня 2012 року № 19, від 28 вересня 2012 року № 20, від 31 жовтня 2012 року № 21, від 12 грудня 2012 року № 22, від 30 серпня 2013 року № 23, від 26 грудня 2013 року № 24.

Відповідно до умов кредитного ПАТ «ТММ-Енергобуд» отримало кредит в розмірі 14 243 682,21 дол. США.

Встановлено, що 30 грудня 2009 року між ПАТ «ПУМБ» та

ОСОБА_4 укладено договір поруки № 7.6-90/П, згідно умов якого останній поручився за виконання ПАТ «ТММ-Енергобуд» зобовʼязань за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки від 30 грудня 2009 року № 7.6-90/П у разі порушення боржником зобовʼязань, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовʼязань в повному обсязі як від боржника і поручителя разом так і від кожного з них.

Умовами кредитного договору, в редакції додаткової угоди від 26 грудня 2013 року № 24 визначено період користування кредитом, відповідно до якого початком першого періоду користування кредитом є дата укладення додаткової угоди № 24 цього договору, а датою закінчення першого періоду користування є 25 червня 2014 року (включно). Датою початку наступного періоду користування кредитом є 26 червня 2014 року, а датою закінчення періоду користування кредитом є 10 жовтня 2014 року.

Відповідно до умов п. 6.1.1 додаткової угоди від 26 грудня 2013 року

№ 24, протягом строку дії кожного поточного періоду користування кредитом, банк розглядає питання щодо продовження кредитування на наступний період і у випадку прийняття позитивного рішення, направляє позичальнику відповідне письмове повідомлення.

Судами встановлено, що починаючи з 25 грудня 2013 року позичальник не виконує належним чином свої зобовʼязання за кредитним договором, банк прийняв рішення про відмову у продовженні кредитування на наступний період, тобто строк користування кредитними коштами закінчився 25 червня 2014 року, а відтак датою настання прострочення по сплаті заборгованості з кредитним договором є 26 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У звʼязку з тим, що ПАТ «ТММ-Енергобуд» порушено зобовʼязання за кредитним договором, позивач має право вимагати від ОСОБА_4 виконати зобовʼязання щодо погашення простроченої заборгованості за кредитним договором в межах та обсягу визначених договором поруки.

02 вересня 2014 року ОСОБА_4 було направлено вимогу від

29 серпня 2014 року № 61-05-714 про погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 430 656,16 дол. США та 3 504 416 грн 82 коп.

Умовами договору поруки з відповідачем передбачено, що при порушенні боржником зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання такої вимоги.

Відповідно до ч. 1 с. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що ПАТ «ТММ-Енергобуд» порушило зобовʼязання взяті на себе за кредитним договором від 30 грудня 2009 року № 7.6-90, ОСОБА_4, відповідно до договору поруки від

30 грудня 2009 року № 7.6-90/П взяті на себе зобовʼязання, як поручитель, не виконав, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника про те, що додатковими угодами до кредитного договору збільшено обсяг його відповідальності не приймаються до уваги, оскільки сума кредиту не збільшувалась, а збільшена процентна ставка узгоджувалась з ОСОБА_4 шляхом підписання додаткової угоди. Крім того, доводи скаржника на стягнення різних сум за рішенням господарського суду та за рішеннями, що оскаржуються не заслуговують на увагу суду касаційної інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції надана належна оцінка даним обставинам, зокрема, що рішення господарського суду ухвалено після ухвалення рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, письмових заперечень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

14 травня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Приватне акціонерне товариство «ТММ-Енергобуд», про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова