АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8030/14-ц Номер провадження 22-ц/786/4101/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

25 грудня 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Карпушин Г. Л., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування відмовлено за безпідставністю.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що вирішуючи питання стягнення судових витрат місцевий суд невірно застосував норми законодавства, в звязку з чим сума судового збору була стягнута з позивача не в повному обсязі.

Так, при подачі позову до суду ОСОБА_2 заявлялося три позовні вимоги немайнового характеру кожна з яких повинна бути оплачена судовим збором. Проте, ним було сплачено лише 243, 60 як за одну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має дві вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (чинного на час звернення до суду з даним позовом) визначено розмір ставок за позовну вимогу немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243, 60 грн. (п.1.2.).

Відповідно до п.13 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Крім того, згідно п. 10 вищевказаного Пленуму, зазначено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Відповідно до п. 41 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення прийняте районним судом, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_2 в повному обсязі судових витрат та їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування повернути до Київського районного суду м. Полтави для ухвалення додаткового рішення в строк до 25 січня 2016 року.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Полтавської областіОСОБА_1

З оригіналом згідно: