Справа № 363/3120/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/6353/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 23.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.,

суддів: Мережко М.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення, виселення з будинку за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року,

В С Т А Н ОВ И Л А:

У липні 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить право власності на 1/2 частину садового будинку, з відповідними господарськими спорудами, за адресою Київська область Вишгородський район, с. Новосілки, «Кедр-7» садове товариство МТС «Кедр», вул. Озерна. буд. 229, загальною площею 270.8 кв. м. Однак в будинку проживають її колишній чоловік з дружиною та чинять їй перешкоди у розпорядженні майном. Тому, позивач просила суд усунути їй перешкоди в користуванні майном шляхом її вселення до спірного будинку, а відповідача ОСОБА_3 виселення з нього.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Свої вимоги мотивує тим, що суд при винесені рішення неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення суду є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Постановляючи рішення в частині відмови позивачу у вселенні до спірного будинку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення її права користування власним майном та факту втручання у здійснення нею повноважень щодо володіння користування і розпорядження з боку відповідачів.

Колегія суддів не погоджується з висновком районного суду в цій частині за такого.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до закону №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому особа, яка є співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, наділена правом на захист права користування, володіння або розпорядження таким майном не залежно від розміру належної їй частки.

Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу належить право власності на 1/2 частину садового будинку, з відповідними господарськими спорудами, за адресою Київська область Вишгородський район, с. Новосілки, «Кедр-7» садове товариство МТС «Кедр», вул. Озерна. буд. 229, загальною площею 270.8 кв. м. (а.с. 7), а також, що вона неодноразово зверталася до Вишгородського РВ ГУ МВС України у Київській області зі скаргами на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні та розпорядження своїм майном.

Оскільки районним судом наведені обставини та положення Закону залишені поза увагою, колегія суддів приходить до висновку про необхідність вимоги апеляційної скарги задовольнити частково, рішення суду в частині відмови позивачу у вселенні, на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову та вселення ОСОБА_3 до спірного будинку.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін, оскільки доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення в наведеній частині.

Судова колегія вважає, що, всупереч твердженням апеляційної скарги, місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справі в наведеній частині, надані сторонами докази та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Висновок районного суду відповідає закону і знаходить підтвердження в розясненнях Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно з пунктом 39 якого члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року в частині відмови у вселенні ОСОБА_3 скасувати. Ухвалити у цій частині нове рішення.

Вселити ОСОБА_3 в садовий будинок за номером 229, який знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Новосілки, "Кедр-7" садове товариство МСТ "Кедр", вулиця Озерна, будинок 229.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: М.В. Мережко

ОСОБА_2