Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Шкіндер І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні власністю,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні власністю звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити та вселити ОСОБА_1 в частину будинку в АДРЕСА_1 в якому він є власником ? частки; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні частиною житлового будинку та надвірних будівель в АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні земельною ділянкою в АДРЕСА_1, на якій розташована частина житлового будинку та надвірних будівель, які належать ОСОБА_1 на праві часткової спільної власності з підстав, викладених у позовній заяві. Свої вимоги мотивують тим, що позивач як власник, не може користуватись своєю власністю, оскільки відповідач по справі чинить йому перешкоди, змінила в дверях замок і ключ йому не дає. Попасти в частину будинку він не має можливості. Крім того, він не може зайти на земельну ділянку з спеціалістами, щоб зробити обміри земельної ділянки, які необхідні йому для виготовлення технічної документації на землю і її послідуючої реєстрації в державній реєстраційній службі.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнали, важать їх безпідставними та просять суд відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення мотивують тим, що позивачу ніхто не чинить перешкод у користуванні вказаним ним майном. З часу придбання частини будинку вхідні двері ніхто не міняв як не мінявся замок у вхідних дверях. У відповідача є свій ключ від вхідних дверей. 17 лютого 2014 року вона побачила, як на спірній земельній ділянці по АДРЕСА_1 без її згоди ходять невідомі особи. Прийшовши туди вона побачила свого колишнього чоловіка ОСОБА_1, позивача по справі, котрий перебував там з невідомим їй чоловіком. Вона задала запитання невідомому чоловіку, що він робить на їх земельній ділянці та попросила надати його документи, які посвідчують його особу, договір про надання послуг між ним та позивачем на виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Не отримавши відповіді та підтверджуючих документів від невідомого чоловіка вони з позивачем покинули територію даної земельної ділянки, після чого ОСОБА_1 звернувся з скаргою в правоохоронні органи. Доступ до земельної ділянки є вільним.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 березня 1998 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 28 січня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано 34/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, площею 628 кв.м. на якій розташовані об'єкти нерухомості, що знаходяться в м.Рівне, по АДРЕСА_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 18 жовтня 2012 року по цивільній справі №1715/2222/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано ідеальні частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 34/100 частинах житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що складаються з однієї жилої кімнати «1-2» площею 13,7 кв.м., кухні «1-1», веранди «І», сараю «В», сараю «в» та огорожі «№1» та у земельній ділянці площею 0,0628 га, що знаходяться в АДРЕСА_1, по ? частині за кожним.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 34/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що складаються з однієї жилої кімнати №1-2» площею 13,7 кв.м., кухні «1-1», веранди «І», сараю «В», сараю «в» та огорожі «№1» та на земельну ділянку площею 0,0628 га, що знаходяться в м.Рівне на АДРЕСА_1 по ? частині за кожним.

26 лютого 2014 року реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності

на 17/100, що становить ? від 34/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в м.Рівне на АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Посилаючись на дану норму цивільного законодавства, позивач стверджує, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні частиною житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1. Однак, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження жодна з обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Для захисту свого права щодо проживання у будинку чи його користуванні, позивач жодного разу не звертався в органи ЖЕК, правоохоронні органи з метою повідомити їх про зміну дверей, замків і недопущення його в будинок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повністю спростувала пояснення позивача, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні власністю та повністю підтвердила пояснення відповідача дані нею в судовому засіданні.

Пояснення вказаного свідка суд оцінює як належний та допустимий доказ по справі, оскільки сумнівів у їх правдивості, достовірності у суду не виникає, так як свідок попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів.

Що стосується вимог позивача в частині усунення перешкод в користуванні ним земельною ділянкою в АДРЕСА_1, суд вважає, що і в цій частині позовні вимоги не знайшли свого підтвердження.

Як вказує в своїх поясненнях позивач, що він звернувся до державної реєстраційної служби з заявою зареєструвати за ним право власності на ? частини земельної ділянки в АДРЕСА_1 яка виділена йому у власність за рішенням суду.

Для того, щоб зареєструвати право власності на частину земельної ділянки, йому необхідно виготовити нову технічну документацію на земельну ділянку, так як необхідно присвоїти новий кадастровий номер земельної ділянки. Відповідач і в цьому чинить йому перешкоди і він не може зайти на земельну ділянку з спеціалістами, щоб зробити обміри земельної ділянки, які необхідні для виготовлення технічної документації.

Судом встановлено, що 17 лютого 2014 року позивач разом зі своїм знайомим приїхав на земельну ділянку в АДРЕСА_1 для того, щоб її попередньо оглянути, оцінити скільки будуть коштувати роботи та зробити відповідні заміри.

Прибувши на територію земельної ділянки, через декілька хвилин вийшла відповідач по справі, ОСОБА_2, яка являється співвласником даної земельної ділянки та задала запитання невідомому чоловіку, що він робить на їх земельній ділянці та попросила невідомого чоловіка надати документи, які посвідчують його особу, договір про надання послуг між ним та позивачем на виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Не отримавши відповіді та підтверджуючих документів від невідомого чоловіка вони з позивачем покинули територію даної земельної ділянки, після чого позивач звернувся з скаргою в правоохоронні органи.

З дослідженого в судовому засіданні висновку по розгляду повідомлення від ОСОБА_1 від 25 лютого 2014 року, складеного ДІМ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_4 вбачається, що 17 лютого 2014 року близько 13 год. 18 хв. до Рівненського МВ УМВС надійшло письмове звернення від ОСОБА_1, в якому заявник просив притягнути до відповідальності свою колишню дружину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перешкоджає йому у виготовленні проектної документації на земельну ділянку за вищевказаною адресою, співвласником якої він являється згідно рішення Рівненського міського суду від 18 грудня 2012 року.

Однак, перевіривши дані обставини, ДІМ Рівненського МВ УМВС ОСОБА_4 було встановлено, що порушені заявником питання щодо перешкоджання у користуванні спільною власністю відносяться до цивільно-правових відносин та вирішується не інакше, як судами в порядку цивільного судочинства, тому в даному повідомленні відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального чи адміністративного правопорушення. У зв'язку з чим, подальшу перевірку по даному повідомленню завершено; матеріали по факту перевірки направлено в архів Рівненського МВ УМВС. ОСОБА_1 з даного приводу, для більш детального вирішення питання по-суті, рекомендовано звернутись до суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини викладені у висновку від 25 лютого 2014 року по розгляду повідомлення від ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 не спростував пояснень відповідача, а навпаки підтвердив, що між ним та позивачем договір про надання послуг на виготовлення технічної документації на земельну ділянку не укладався. Згоди відповідач на виготовлення технічної документації на земельну ділянку та її обміри не давала, в зв'язку з чим, після виникнення конфлікту з відповідачем вони з позивачем покинули територію земельної ділянки.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

На думку суду, позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що його вимоги є законні та обґрунтовані, згоди відповідач на виготовлення технічної документації на земельну ділянку та її обміри не давала, що в свою чергу є порушенням законних прав та інтересів відповідача зі сторони позивача, тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.356,358,391 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні власністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :