АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Лисака І.Н., Міцнея В.Ф.

при секретарі: Окармус О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у виконавчому комітеті Черленівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області за актовим записом №08, 13 жовтня 1996 року між сторонами було зареєстровано шлюб.

За час спільного проживання у них народилися двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подружнє життя між ними склалося, оскільки через постійні суперечки, що виникали між сторонами, як на побутовому підґрунті, так і з інших питань, набули систематичного характеру, та призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Відповідач зловживає спиртими напоями, безпричинно влаштовував сварки та скандали, застосовуючи при цьому фізичну силу. У них відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та сімейні цінності, і все це призвело до того, що їхня сім»я розпалася, їхній шлюб існує формально.

_____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/1323/2015 р. Головуючий у І інстанції:Оленчук І.В.

Категорія: 49 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Незважаючи на проживання в одному будинку, подружні стосунки між сторонами припинені, неодноразові спроби налагодити відносини позитивного результату не дали, тому просила суд розірвати їхній шлюб.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13.10.1996 року у виконавчому комітеті Черленівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, розірвано.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що їхнє спільне життя з позивачкою склалося, ці всі побутові непорозуміння не є суттєвими, він поважає свою дружину як особистість та завжди рахувався з її думкою та думкою дітей щодо їхнього спільного сімейного життя.

Крім того, зазначає, що вони проживають в одному будинку, у них можливе подальше спільне сімейне життя, він бажає зберегти сім»ю, тому просив скасувати рішення Новоселицького районного суду, та прийняти рішення яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правомірно виходив з їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 13 жовтня 1996 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Черленівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області за актовим записом №08. Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що сімейне життя між ними склалося, у них різні погляди на життя, а також те, що вони втратили один до одного почуття поваги, довіри та кохання без чого сімейне життя неможливе.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, з висновками якого погоджується колегія суддів апеляційного суду, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Передбачене ст. 111 СК України вжиття судом заходів для примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що 25 червня 2015 року судом першої інстанції за клопотанням відповідача ОСОБА_2 надано сторонам двохмісячний строк на примирення, однак після спливу вказаного строку позивачка своєї думки не змінила і наполягала на розірванні шлюбу.

Рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України, зокрема, у ньому зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: