Провадження №2/761/2052/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Кью Бі і Україна» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «СК «Мега-Поліс»(далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Кью Бі і Україна», відповідно до якого просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 20 696 грн.,вартість автотоварознавчої експертизи у розмірі 570 грн. та судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

В подальшому позивач подав заяву, відповідно до якої зменшив розмір позовних вимог, просив остаточно стягнути на свою користь з відповідача вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу та вартість авто товарознавчого дослідження транспортного засобу у розмірі 1 197, 26 грн. та судовий збір.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.02.2013р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір № 9131-10 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядження автомобілем «Nissan Nоtе», д.н.з. НОМЕР_1. 02.12.2013р. від страхувальника надійшло повідомлення про настання страхового випадку, що мав місце 28.11.2013р. о 18: 25 по вул. Дегтярівській в м. Києві. Учасниками ДТП був автомобіль Страхувальник та автомобіль НОМЕР_2 під керуванням відповідача. 23.12.2013р.постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

З метою визначення вартості відновлюваного ремонту та розміру матеріального збитку, завданого автомобілю Страхувальника, ТОВ «Незалежна Експертно-

Асистуюча Компанія» було проведено автотоварознавче дослідження. Відповідно до Звіту № 828 від 11.12.2013р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Nissan Nоtе», д.н.з. НОМЕР_1 складає 22 348, 27 грн. Позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 20 696 грн. Вказані кошти були перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_3 для проведення відновлюваного ремонту Страхувальника. Також позивачем було оплачено вартість авто товарознавчого дослідження в розмірі 570 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у третьої особи - ПрАТ «СК «Кью Бі і Україна». Третя особа виплатила позивачу страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 20 068 грн. Разом з тим, різниця між заявленим розміром страхового відшкодування та фактично виплаченим становить 627, 26 грн. При цьому, позивач зазначає, що шкода, завдано на суму 627, 26 грн. пов'язана з втратою товарної вартості транспортного засобу. Тому позивач просить стягнути вказану різницю з відповідача, оскільки Страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, тому вказану шкоду повинна відшкодувати особа, яка її завдала. Крім того, позивач також поніс витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 570 грн. Вказані грошові кошти, ну думку позивача є збитками та також підлягаю стягненню з відповідача. Тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, тому останній не є належним відповідачем по справі.

Третя особа в судове засіданні не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір № 9131-10 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом «Nissan Nоtе», д.н.з. НОМЕР_1.

Судом встановлено, що 28.11.2013р. приблизно о 18:25 по вул. Дегтярівська в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Nissan Nоtе», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та за участю автомобіля НОМЕР_3 під керуванням відповідача.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2013р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

02.12.2013р. ОСОБА_2 звернулась до позивача із Повідомленням про настання страхового випадку.

Відповідно до Звіту № 828 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan Nоtе», д.н.з. НОМЕР_1, складеного 11.12.2013р. ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля складає 22 348, 27 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, яка визначається як сума вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та величини ВТВ, становить 19 498, 74 грн.

Відповідно до Рахунку-фактури № 346 від 11.12.2013р., наданого ФОП ОСОБА_4 вартість відновлюваного ремонту становить 20 696 грн.

На підставі Повідомлення про настання страхового випадку та Довідки УДАІ ГУ МВС України в м. Києві позивачем 20 грудня 2013 року було складено Страховий акт № 5825/9131-10 до Договору «Добровільного страхування наземного транспорту» № 9131-10 від 26.02.2013р. Відповідно до вказаного акту позивачем прийнято рішення щодо виплати страхового в розмірі 20 696 грн.

Вказана грошова сума відповідно до платіжного доручення № 281 від 25.12.2013р. була перерахована на рахунок ФОП ОСОБА_5

Крім того, позивачем також було витрачено 570 грн. на проведення автотоварознавчої експертизи, що підтверджується платіжним дорученням № 270 від 25.12.2013р.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «К'ю БІ і Україна», що підтверджується Полісом АС/5245205 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.07.2013р. Відповідно до умов вказаного Договору, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майна становить 50 000 грн., розмір франшизи 1000 грн.

Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України в разі недостатності страхової виплати, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа за вих. № 26397 від 19.06.2015р. позивач звертався до третьої особи з вимогою сплатити різницю між фактично виплаченим розміром страхового відшкодування та заявленим, яка становить 1 197, 26 грн.

Проте листом за вих. № 0149 від 25.06.2015р. третя особа повідомила позивача, що здійснила виплату відповідно до Звіту № 828 від 11.12.2013р., наданого позивачем, в сумі 19 498, 74 грн. - вартість відновлюваного ремонту та 570 грн. - витрати, понесені позивачем у зв'язку із проведенням автотоварознавчої експертизи.

Судом також встановлено, що між відповідачем та третьою особою 15.07.2013р. укладено договір добровільного страхування автотранспорту «Базові умови» страхування цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків МО 004660, відповідно до умов якого страхова сума за розділом Цивільна відповідальність становить 550 000 грн., франшиза 0, 00 грн.

03 вересня 2015 року позивач повторно звернувся до третьої особи з вимогою сплатити вище зазначену різницю, так як останньому стало відомо, що між відповідачем та третьою особою було також укладено Договір добровільного страхування, тому позивачу повинна бути відшкодована пряма шкода.

Відповідно до пп. 3.2.1. Умов страхування автотранспорту, які є невід'ємною частиною Договору добровільного страхування автотранспорту «Базові умови» страхування цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків МО 004660 (далі по тексту - Умови), страховому відшкодуванню підлягає пряма шкода, заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини Страхувальника (чи Застрахованої особи) особі або її майну, а також шкода, заподіяна юридичній особі в межах Страхової суми, визначеної у Базових умовах.

Згідно з пп.3.2.5. Умов, у разі наявності на момент настання страхового випадку чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховому відшкодуванню за цим Розділом підлягатиме шкода у розмірі, що перевищує розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню за таким договором.

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа сплатила позивачу страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 1 000 грн. та 19 068, 74 грн. відповідно до Звіту по рахунку з 18.06.2015р. по 18.06.2015р.

При цьому, в листі за вих. № 0232 від 09.10.2015р., адресованому позивачу, третя особа пояснила, що вказані суми були виплачені наступним чином: 19 068, 74 грн. - за Полісом АС/5245205 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.07.2013р. з вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. та 1000 грн. - за Договором добровільного страхування автотранспорту «Базові умови» страхування цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків МО 004660.

Враховуючи ту обставину, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована, розмір завданих збитків майну Страхувальника та як наслідок понесених позивачем витрат на відновлюваний ремонт, не перевищує ліміту відповідальності, а також ту обставину, що третьою особо позивачу було виплачено страхове відшкодування відповідно до Звіту № 828 від 11.12.2013р. та оплачено витрати на проведення позивачем автотоварознавчої експертизи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому, обов'язок сплати коштів у відповідача відсутній, оскільки його відповідальність застрахована у третьої особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 988, 992, 625 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 10, 59, 60, 61, 88, 209, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215. 218, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Кью Бі і Україна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування в сумі - вартості відновлюваного ремонту та вартості авто товарознавчого дослідження транспортного засобу.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: