АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровськоїобласті в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

за участю секретаря - ГулієваМ.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110046 від 09 листопада 2007 року в сумі 47 363,93 грн., яка виникла станом на 25 грудня 2012 року, з причини неналежного виконання останнім його зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, а також стягнути з нього 3200 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» на свою користь 10000 грн.(т.1 а.с.2-3)

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року, у задоволенні позову було відмовлено.(т.1 а.с.146-148, 188-189)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року вказані судові рішення були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.(т.1 а.с. 216-217)

У подальшому, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року та додатковим рішенням цього ж суду від 13 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 09 листопада 2007 року в розмірі 10000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 09 листопада 2007 року в розмірі 42455, 41 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 24 129,32 грн.; по процентам за користування кредитом - 2227,18 грн.; по комісії за користування кредитом - 7957,02 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 8141,89 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову було відмовлено. (т.2 а.с. 126-129, 145-146)

З таким рішенням, у частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, не погодився ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2007 року між ПриватБанком, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DN81AR03110046, згідно якого останній отримав кредит на купівлю автомобіля у розмірі 76 006, 63 грн. зі сплатою 9,6 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 07 листопада 2014 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобовязався щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, комісію, а у разі неналежного виконання зобовязань передбачено нарахування та сплата штрафних санкцій.(т.1 а.с.9-11)

З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, ОСОБА_2 передано у заставу автомобіль марки CHERY AMULET A15, 2007 року випуску д/н AE4726ЕН, що підтверджується договором застави від 09 листопада 2007 року. (т.1. а.с. 35-39)

Зі справи вбачається, що у рахунок погашення кредитної заборгованості, 30 червня 2010 року предмет застави - автомобіль марки CHERY AMULET A15, 2007 року випуску д/н AE4726ЕН був реалізований банком за вартістю 34 500 грн. (т.1 а.с.41) Внаслідок реалізації автомобіля, 09 липня 2010 року мало місце часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку, однак залишок заборгованості залишився непогашеним, оскільки суми, отриманої банком від реалізації автомобіля, з урахуванням витрат, передбачених п.13.7 договору застави, не було достатньо для повного закриття кредиту, що і було підставою для звернення банку до суду.(а.с. 4,5,135)

Так, згідно розгорнутого розрахунку заборговності, витребуваного судом першої інстанції, станом на 25 грудня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 57 363,93 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом24129,32 грн.; по процентам за користування кредитом12227,18грн.; комісії за користування кредитом 7957,02 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором13 050,41 грн.(т.1 а.с. 245, т.2 а.с.1-102)

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

З урахуванням того, що у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про її стягнення та правильно визначився із розміром складових заборгованості.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим ч. 2 ст.258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частиною 3 ст. 267 ЦПК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником відповідача 2 заявлено клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог в частині стягнення пені.(т.2 а.с.107)

Виходячи з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом звернулось до суду 23 січня 2013 року, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув пеню за порушення строків виконання зобов'язань за один рік, передуючий зверненню банку до суду, тобто за період з 23 січня 2012 року по 23 січня 2013 року, в сумі 8141,89 грн.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, тим самим обґрунтовано ухвалив рішення, яке, в оскаржуваній частині, відповідає вимогам закону і підстав для його скасування в цій частині немає.

Разом з тим, не можуть бути задоволенні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», рішення суду в цій частині, на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги стосовно незгоди з розрахунком заборгованості за кредитним договором, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наявність заборгованості не спросована відповідачем.

Посилання апелянта у скарзі на те, що суд першої інстанції повинен був залучити спеціаліста для встановлення дійсної суми заборгованості за кредитом є безпідставними, оскільки, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не було заявлено клопотань про призначення економічної експертизи.

Доводи скарги стосовно порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині про часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, на підставі ст. 308 ЦПК України, залишається без змін. Стосовно вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, суд апеляційної інстанції виходить за межи апеляційної скарги ОСОБА_2, виходячи з вимог ч.3 ст.303 ЦПК України, скасовує рішення суду в цій частині та закриває провадження. У звязку з чим апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 308, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості скасувати і провадження у справі закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: