Номер провадження: 22-ц/785/7003/15
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та зобов'язання вчинити певні дії (третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю Котовського міжрайонного прокурора Одеської області), за апеляційною скаргою органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської областіна рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2015 року, -

встановила:

27 квітня 2015 року орган опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивували тим, що відповідачка є матір'ю сімох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7. Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідачка не виконує батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, не працює, домашнього господарства не веде, діти шкільного віку нерегулярно відвідують школу, відповідачка залишає малолітніх дітей зі старшою донькою ОСОБА_3, яка сама є ще дитиною. У дітей відсутні іграшки, книжки, засоби особистої гігієни. У 2013 році за кошти бюджету Бочманівської сільської ради для сім'ї ОСОБА_1 був придбаний будинок, протягом 2014 року закуплені меблі, побутова техніка, проведена газифікація будинку, будинок переданий сім'ї ОСОБА_1 у постійне користування. 16 квітня 2015 року під час відвідування сім'ї ОСОБА_1 комісією з представників райдержадміністрації та сільської ради встановлено, що відповідачка, залишивши дітей на старшу доньку, поїхала у місто Котовськ, стан будинку незадовільний, всі меблі занедбані та поламані, у будинку антисанітарія, діти брудні, син ОСОБА_8, народження ІНФОРМАЦІЯ_6, був хворий, шкіра вкрита висипами та попрілостями. Дитина була поміщена до лікарні. Згідно з медичним висновком, ОСОБА_8 у віці майже 5 років важить лише 10,5 кг і має діагноз: груба затримка психофізичного розвитку, мовного розвитку, двобічна сенсоневральна туговість, міопічний астигматизм, спаєчний фімоз - і потребує медико-соціальної та медико-педагогічної корекції.

Внаслідок невиконання відповідачкою батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей створилися умови, які шкодять інтересам дітей.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2015 року у задоволенні позову органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та зобов'язання вчинити певні дії було відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, орган опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити їхні позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач не довів обставини, на які він посилався на обґрунтування своїх вимог щодо факту ухиляння відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до підставного висновку про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав суперечитиме інтересам дітей, зашкодить їхньому психічному та емоціональному розвитку, виходячи з принципів, проголошених Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, ратифікованою 27 лютого 1991 року Постановою Верховної ради України, якою проголошено, що дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема п. 15,16, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оцінивши повно і всебічно обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і судова колегія, про те що позивачем не було доведено свідомого нехтування відповідачкою своїми обов'язками щодо виховання дітей та її винна поведінка, спрямована на ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Навпаки, судом було встановлено, що сім'я відповідачки перебуває у вкрай скрутних обставинах. Донедавна не мала житла та предметів звичайної домашньої обстановки та домашнього вжитку. Завдяки зусиллям відповідачки, яка постійно зверталась до органів опіки та піклування та органів місцевого самоврядування, благодійних організацій, діти отримали житло та необхідні речі як то: меблі, одяг, шкільне приладдя.

Тобто відповідачка не нехтувала своїми батьківськими обов'язками, а навпаки вживала усіх доступних їй заходів для забезпечення потреб своїх дітей.

Така її поведінка у жодному разі не може бути розцінена як винна у розумінні ставлення до виконання батьківських обов'язків.

При ухваленні рішення, суд першої інстанції врахував і ставлення дітей до матері та відповідно ставлення матері до дітей, і оцінивши у сукупності встановлені фактичні обставини справи, прийшов до висновку про відмову у позові.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст.307; 308; 315; 317; 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області -відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2015року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П.Гайворонський

С.М. Сегеда