АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/751/15 Справа № 195/393/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кондус Л. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Кочкової Н.О.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської області на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Томаківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Томаківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування задоволені.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування після смерті 02.12.2012 року її чоловіка ОСОБА_7, право постійного користування земельною ділянкою, загальною площею 1,54 га, що розташована на території АДРЕСА_1 на території Томаківської селищної ради та яка належала ОСОБА_7 на праві постійного користування згідно Державного акту від 08.06.1998 року, НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду та просить постановите нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позивачка з 06.02.1982 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, НОМЕР_3 від 06.02.1982 року, виданим відділом РАГС Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 14 від 06.02.1982 року.

02.12.2012 року ОСОБА_7 (землекористувач), який був головою - засновником селянського (фермерського) господарства ОСОБА_7, заснованого згідно з рішенням Томаківської районної Ради народних депутатів від 02 червня 1993 року № 195/6, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, НОМЕР_4 від 05 грудня 2012 року, виданим відділом ДРАЦС Томаківського районного управління юстиції, про що складено актовий запис №128 від 05.12.2012 року.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, в т.ч. на земельну ділянку, загальною площею 1,54 га, наданої для виробничої бази фермерського господарства (кадастровий номер - НОМЕР_2, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для іншого сільськогосподарського призначення, форма власності - комунальна).

З копії Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 вбачається, що вказаний Акт було видано 08.06.1998 року ОСОБА_7 на підставі рішення Томаківської селищної Ради народних депутатів Томаківського району Дніпропетровської області від 22.05.1998 року № 55, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 129/334.

Позивачка вступила у спадщину після смерті свого чоловіка та отримала свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що підтверджується наданою нотаріусом Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 35607756 від 01.11.2013 р.

В оформленні права на постійне користування вищезазначеною земельною ділянкою їй відмовлено в зв'язку з ненаданням Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з відомостями про право постійного користування (користувача), що підтверджується письмовим роз'ясненням нотаріуса від 14.08.2013 р. № 249/01-16.

З письмового повідомлення нотаріуса від 01.11.2013 р. № 364/01-16 вбачається, що заповіт від імені спадкодавця ОСОБА_7 не посвідчувався та єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є ОСОБА_4, а ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які також є спадкоємцями за законом відмовились від прийняття спадщини.

Застосувавши положення ст. 1216 ЦК України, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та ст.. 1218 ЦК України, якою передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ч.2 ст.407 ЦК України та ч.2 ст. 102-1 Земельного кодексу України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може передаватися у порядку спадкування.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею, як спадкоємицею, права постійного користування земельною ділянкою, яка була надана її померлому чоловіку для ведення фермерського господарства. Позовні вимог не змінювала.

З копії Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 вбачається, що вказаний Акт було видано 08.06.1998 року ОСОБА_7 на підставі рішення Томаківської селищної Ради народних депутатів Томаківського району Дніпропетровської області від 22.05.1998 року № 55, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 129/334.

Відповідно до зазначеного рішення земельна ділянка виділялась фермерському господарству - ОСОБА_7, а не ОСОБА_7, як фізичній особі.

Фермерське господарство не припинило свого існування, відомості щодо будь-яких спорів з приводу користування землею, відсутні і позивачка на ці обставини не посилається.

Вказані обставини унеможливлюють застосування ст.ст. 1216, 1218 ЦК.

Статтею 23 Закону України "Про фермерське господарство" передбачена можливість спадкування фермерського господарства відповідно до закону. А статтями 35, 36 цього Закону визначено, що смерть засновника, голови фермерського господарства не тягне за собою припинення діяльності фермерського господарства, тому право користування земельною ділянкою зберігається за фермерським господарством до настання випадків, передбачених ст.. 141 ЗК України.

Таким чином, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог, а рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам ст..ст. 213. 214 ЦПК та прийнятим з порушенням вимог п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2013 року скасувати.

У задоволенні позовних вимогОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Томаківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: