АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретар: Лук»янишина М.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Давидівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 в листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом до Давидівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_5. Спадкоємцями першої черги після його смерті є вона - ОСОБА_3, відповідачка ОСОБА_4 - дружина померлого, та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, які відмовилися від спадщини на її користь.

Спадкове майно складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, та автомобіля марки ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_1, 2009 року випуску. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно - 1/2 житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, а також на 1/2 вартості автомобіля.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Знято арешт з легкового автомобіля марки ВАЗ - 20193, д.н. НОМЕР_1, накладений ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2014 року.____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________№22-ц/794/78/15 Головуючий у 1 інстанції: Дячук О.О.

Категорія: 39 Доповідач: Литвинюк І.М.

На рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не наведено мотивованого обґрунтування прийнятого рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не надала доказів щодо підтвердження своїх позовних вимог, житловий будинок, гараж, сарай побудовані самочинно, а тому на це майно за спадкоємцями не може бути визнано право власності. Також відсутні докази коли та у який спосіб набуто автомобіль марки ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_1, 2009 року випуску.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є дочка ОСОБА_3, дружина ОСОБА_4, та діти ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, які відмовилися від спадщини на користь позивачки.

Також встановлено, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 15 серпня 2005 року по день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1. З 2012 року по день смерті проживав у власному будинку, що розташований в АДРЕСА_1, адресна частина якого не присвоєна. Вищевказаний житловий будинок літ. «А-І», гараж літ. «Б», сарай літ. «В», що розташовані за вищевказаною адресою, є самовільним будівництвом, збудований у 2012 році, ступінь його готовності становить 90%.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль марки ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_1, 2009 року випуску, належить ОСОБА_4, яка мешкає в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, до завершення будівництва особі на праві власності належать виключно будівельні матеріали.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В п. 14 постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за умови, що будівництво велося згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як встановлено судом, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1, є об'єктом самочинного будівництва, оскільки відсутні дані про його реєстрацію в органах БТІ, відповідність забудови санітарним та протипожежним нормативам та державним будівельним нормам. Земельна ділянка, на якій збудовано об'єкт ,належним чином для цієї мети не відведена.

Так, ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

В п.п. 7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки входять до складу спадщини лише у тому разі, якщо будівництво здійснювалось ним згідно із законом. Якщо ж спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить лише право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що будівництво будинку за вищевказаною адресою не було завершено і не прийнято до експлуатації, здійснено самочинно, за життя батько позивачки у встановленому законом порядку право власності на нього не набув, а тому це майно не може перейти у власність в порядку спадкування і до позивача, є вірним.

Також позивачем ОСОБА_3 належними доказами не підтверджено, що автомобіль марки ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_1, 2009 року випуску, який належить ОСОБА_4, має статус майна, набутого подружжям під час шлюбу, і входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду не спростовують, оскільки не ґрунтуються на доказах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: