АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/2154/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

У мотивування вимог посилалася на те, що 07.09.2001 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в якому мають двох дітей: ОСОБА_4, 2002року народження та ОСОБА_5, 2007 року народження.

Зазначала, що протягом останнього часу вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, кожен живе своїм життям і не намагається перейнятися проблемами іншого. Шлюб існує тільки формально, подружні відносини не існують фактично протягом тривалого часу.

Враховуючи те, що вона не вбачає можливості збереження шлюбу та вважає це недоцільним, просила розірвати шлюб, зареєстрований 07 вересня 2001 року, актовий запис 927 в РАГС Ленінградського районного управління юстиції в м. Києва, між нею та ОСОБА_2

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Шлюб, зареєстрований 07 вересня 2001 року, актовий запис 927 в РАГС Ленінградського районного управління юстиції м. Києва між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя веде окреме господарство, не проживає разом, збереження сім»ї є неможливим та суперечить інтересам подружжя.

Крім того, судом надано мінімальний термін на примирення тривалістю в один місяць, проте суд мав би надати шестимісячний строк на примирення, враховуючи наявність двох дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 07 вересня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_1, виданим 07.09.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського управління юстиції у м. Києві (а.с.5).

В шлюбі мають двох доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6,7).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 зазначала, що вона з чоловіком не підтримує шлюбних стосунків та вважала збереження сім'ї неможливим.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК).

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року сторонам надавався строк для примирення в один місяць (а.с.62), проте сторони не досягли згоди щодо збереження шлюбі і позивач наполягала на його розірванні.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання відповідача на те, що суд мав би надати шестимісячний строк на примирення, враховуючи наявність двох дітей, оскільки місячний строк, наданий судом на примирення, не вплинув на стосунки сторін та на поновлення взаєморозуміння між ними.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_3 стверджувала, що не бажає вподальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що порушує питання про розірвання шлюбу вдруге. Перший раз вона залишила позов без розгляду, проте їх відносини тільки погіршилися. Зараз вона просить шлюб розірвати, бо не має бажання підтримувати подружні стосунки з відповідачем.

Апеляційним судом перевірено доводи, які суд першої інстанції визнав встановленими і колегія суддів вважає, що всі ці доводи мають місце.

Оскільки, судом першої інстанції встановлено, що збереження нормальних сімейних відносин виявилося неможливим, суд дійшов вірного висновку про задоволення вимог ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статтей 24,56 СК України.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: