Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Жмеринської міської ради Вінницької області до ОСОБА_3, третя особа - Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за касаційною скаргою Жмеринської міської ради Вінницької області на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Жмеринська міська рада Вінницької області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17 червня 2014 року на ім'я секретаря Жмеринської міської ради надійшла заява ОСОБА_3 про надання дозволу на оренду приміщення площею 20,58 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 (біля входу в пішохідний тунель) у м. Жмеринка, для оформлення договору особистого сервітуту землі для комерційних потреб обслуговування павільйону після смерті її матері ОСОБА_4 Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на земельну ділянку не оформляла, а дозвіл від 05 червня 2002 року № 3 на розміщення малої архітектурної форми, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 23 травня 2002 року № 114, втратив чинність ще в 2012 році. 02 липня 2014 року Жмеринська міська рада звернулася з листом № 02-5/10-1400 до управління Держземагенства у Жмеринському районі про надання інформації, чи оформлено право на земельну ділянку при виході з пішохідного тунелю по АДРЕСА_1 в м. Жмеринці, на який 07 липня 2014 року отримано відповідь № 03/1519 про те, що державна реєстрація земельних ділянок, які розташовані при виході з тунелю, за вказаною адресою не проводилася. 14 липня 2014 року відповідачу направлено лист, що підстави для надання їй дозволу оренди приміщення площею 20,58 кв. м. по АДРЕСА_1 для оформлення договору сервітуту землею для комерційних потреб відсутні, оскільки надані нею документи є дозвільними для померлої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року листом № 157 відповідача повідомлено про необхідність звільнення земельних ділянок біля пішохідного тунелю у м. Жмеринка, приведення їх у первинний стан та необхідність прибрання кіосків. 30 вересня 2014 року робочою групою працівників міської ради встановлено, що на даних земельних ділянках розташовані металеві кіоски з правого та лівого боку при вході у пішохідний тунель, у яких здійснюється торговельна діяльність; земельні ділянки під кіосками неоформлені, загальна орієнтовна площа яка зайнята кіосками, складає 20 кв. м, з правої сторони під кіоском 10 кв. м, з лівої сторони під кіоском 10 кв. м. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 самовільно, без будь-яких правовстановлюючих документів використовує спірні земельні ділянки, тому зазначені земельні ділянки підлягають поверненню власнику - територіальній громаді м. Жмеринка в особі Жмеринської міської ради Вінницької області, позивач просив зобов'язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки площею 0,0010 га та площею 0,0010 га, що розташовані біля входу в пішохідний тунель за адресою: АДРЕСА_1 у м. Жмеринка, та повернути їх Жмеринській міській раді Вінницької області.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі Жмеринська міська рада Вінницької області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 23 травня 2002 року № 114 ОСОБА_4 отримала дозвіл від 04 червня 2002 року № 3 на розміщення малої архітектурної форми та встановила на земельній ділянці площею 20,58 кв. м, розташованій при виході з пішохідного тунелю під залізничними коліями в м. Жмеринці по АДРЕСА_1 дві малі архітектурні форми.

Дозвіл було надано терміном на три роки, по закінченні якого він був продовжений до 2012 року (а. с. 6-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла (а. с. 73). Спадкоємцем після неї є її донька ОСОБА_3, яка 19 травня 2014 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а також чоловік - ОСОБА_5, який подав заяву про відмову від отримання свідоцтва про право власності на Ѕ частки в спільному сумісному майні подружжя (а. с. 69-70).

Також встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 березня 2011 року, Жмеринській міській раді відмовлено в позові до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення вартості витрат на приведення земельної ділянки у придатний стан.

Підставою для відмови в позові стало те, що права Жмеринської міської ради не порушено, оскільки земельна ділянка, на якій розташовано пішохідний тунель під залізничними коліями на станції Жмеринка і на майданчику пішохідного тунелю по АДРЕСА_1 у м. Жмеринці, де ОСОБА_4 встановлені два кіоски, відноситься до земель залізничного транспорту, оскільки була надана в постійне користування Жмеринському відділу Південно-Західної залізниці, правонаступником якого є Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця»).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що Жмеринська міська рада не надала належних та допустимих доказів на підтвердження свого права власності на спірну земельну ділянку, яке порушується ОСОБА_3

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Згідно з п. п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. «а» ч. 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Частиною 1 ст. 84 ЗК України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності, зокрема, землі під державними залізницями, об'єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту (пп. «б» ч. 4 ст. 84 ЗК України).

За змістом ст. 68 ЗК України, ст. ст. 11, 25 Закону України «Про транспорт», ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту. До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів залізничного транспорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст. 23 ЗК України (у редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства (ст. 27 ЗК України).

Судами встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 20 серпня 1998 року № 153 та від 22 жовтня 1998 року № 195 та рішення 4-ї сесії 23-го скликання Жмеринської міської ради від 05 листопада 1998 року Жмеринському відділу Південно-Західної залізниці було видано державний акт від 17 грудня 1998 року серії НОМЕР_1 на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 239,3456 га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 138 (а. с. 61-63).

Рішенням Жмеринської міської ради від 30 березня 2004 року № 264 ДТГО «Південно-Західна залізниця» надано у постійне користування земельні ділянки, що раніше були у користуванні Жмеринського відділу залізниці, під об'єктами нерухомого майна ДТГО «Південно-Західна залізниця», згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з врахуванням змін, що відбулися з 1998 року (т. 1, а. с. 202, 248-249 архівної цивільної справи).

Пунктом № 6 рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 24 грудня 2004 року № 338 внесено зміни та доповнення до рішення від 30 березня 2004 року № 264 щодо технічної документації по встановленню меж земельних ділянок ДТГО «Південно-Західна залізниця», а також вказано, що після видачі нових правовстановлюючих документів на землю попередні вважати такими, що втратили чинність.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи з того, що спірна земельна ділянка належить до земель залізничного транспорту, оскільки передана та перебуває у постійному користуванні ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Крім того, зазначені обставини також встановлено рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 березня 2011 року, в справі за позовом Жмеринської міської ради Вінницької області до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої ділянки та стягнення вартості витрат на приведення земельної ділянки у придатний стан.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Жмеринської міської ради Вінницької області відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак