Провадження № 4-с/761/113/2015
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в залі судових засідань скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича неправомірними та зобов'язання провести опис та арешт майна боржника,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі по тексту - Банк, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. щодо винесення постанови від 23 липня 2014 року про зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 43480865 з примусового виконання виконавчого листа від 08 вересня 2011 року № 2-672/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку 1026146,63 доларів США, що в національній валюті за курсом НБУ становить 8117538,11 грн. та зобов'язати державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні провести опис та арешт майна боржника, що знаходиться в заставі стягувача, а саме: нежилого приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 157,10 кв. м, відповідно до вимог ч. 1 ст. 54 та ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилався на те, що 29 березня 2011 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києва присудження до стягнення з ОСОБА_3 на користь ПAT «Райффайзен Банк Аваль» 1026146,63 доларів США, що в національній валюті за курсом НБУ становить 8117538,11 грн, та судові витрати в сумі 1730 грн., на підставі якого Шевченківським районним судом міста Києва08 вересня 2011 року видано виконавчий лист № 2-672/11. 30.05.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялим М.Г. відкритовиконавче провадження № 43480865. А 04.06.2014 року Банком було подано клопотання про проведення опису та арешту майна боржника. Дане клопотання не розглянуто та відповідні дії не були вчинені, проте 23.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 4 ч. 1ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з розшуком автомобіля марки ОРЕL ASTRA, легковий седан - В, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.Зазначену постанову про зупинення виконавчого провадження заявник вважає неправомірною, посилаючись на викладене, просив суд задовольнити скаргу.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.09.2014 року, яку залишеною без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 05.11.2014 року, у задоволенні скарги було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.03.2015 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02.09.2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 05.11.2014 року скасовано із направленням справи на новий удовий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами автоматичного розподілу справи між суддями Шевченківського районного суду міста Києва від 06.04.2015 року, справу передано для розгляду судді Рибаку М.А.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07.04.2015 року скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» прийнято та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 15.05.2015 року представник скаржника заяву підтримав та просив суд про її задоволення. Посилався на відсутність правових підстав для зупинення виконавчого провадження у зв'язку із оголошенням розшуку автотранспортного засобу - ОРЕL ASTRA, легковий седан - В, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартість якого не покриває навіть частково суму заборгованості за виконавчим листом в розмірі 1026146,63 доларів США.

У судовому засіданні 15.05.2015 року державний виконавець Бялий М.Г. скаргу не визнав та просив суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на черговість виконавчих дій державного виконавця та ґрунтуванні його дій на вимогах Закону України «Про виконавче провадження».

Уважно дослідивши матеріали справи за скаргою, заслухавши пояснення та доводи сторін, суд прийшов до висновку про те, що скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення суду від 29.03.2011 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 010/96-03/840 у розмірі 1026146,63 доларів США, що еквівалентно 8117538,11 грн. та судових витрат.

27.05.2014 року виконавчий лист був пред'явлений до виконання.

30.05.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. було відкрито виконавче провадження № 43480865 про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

20.06.2014 року УДАІ ГУ МВС України в міста Києві повідомило державного виконавця про наявність у ОСОБА_3 зареєстрованого на праві власності автомобіля марки OPEL ASTRA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

23.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а постановою від 23 липня 2014 року вказаний транспортний засіб оголошено в розшук, а виконавче провадження було зупинене до 23.07.2015 року або до розшуку автомобіля на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 8 ст. 54 Закону встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

У відповідності з правилами, передбаченими ч. 3 ст. 63 Закону державний виконавець у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку подавати запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряти, чи не перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законом порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє особам.

З Інформаційної довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2011 року належить нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 157,10 кв. м, вартістю 225068 грн, яке обтяжене і знаходиться в іпотеці Банку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 52 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно зі ст. 54 Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звepнeння стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Зазначених дій на виконання вимог Закону, державним виконавцем здійснено не було, а отже вимоги скаржника про зобов'язаннядержавного виконавця провести опис та арешт майна боржника, що знаходиться в заставі стягувача, а саме: нежилого приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 157,10 кв. м, відповідно до вимог ч. 1 ст. 54 та ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, статтею 38 Закону передбачено право, а не обов'язок державного виконавця зупинити виконавче провадження у разі оголошення розшуку транспортних засобів, а тому, враховуючи те, що дії щодо опису та арешту іншого майна боржника державним виконавцем вчинено не було, його дії щодо зупинення виконавчого провадження є передчасними, а отже неправомірними.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення скарги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215, 218, 223, 293, 294, 344, 383 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича неправомірними та зобов'язання провести опис та арешт майна боржника - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови від 23.07.2014 року про зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 43480865 з примусового виконання виконавчого листа № 2-672/11 від 08.09.2011 року, виданого Шевченківськім районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 1026146,63 доларів США, що в національній валюті по курсу НБУ становить 8117538,11 грн., а також судові витрати в сумі 1730,00 грн. - неправомірними.

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні 43480865 з примусового виконання виконавчого листа № 2-672/11 від 08.09.2011 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 1026146,63 дол. США, що в національній валюті по курсу НБУ становить 8117538,11 грн., а також судові витрати в сумі 1730,00 грн. провести опис та арешт майна боржника, а саме: нежитлового приміщення № 93 літ. А за адресою місто Київ, провулок Чекістів, будинок 1А загальною площею 157,10 кв. м., що перебуває в заставі стягувача відповідно до вимог ч. 1 статті 54 та ч. 1 ст. 63 закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК