Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1119/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області складі:

Головуючого Голованя А.М.

Суддів Карпенка О.Л., Гайсюка О.В.

При секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів і

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2000 року, але із 2006 року з відповідачем фактично не проживає, оскільки у відповідача в республіці Грузії є інша сім'я, про існування якої він її не повідомив. У зв'язку з цим вона просили розірвати шлюб.

Крім того, вона як особа пенсійного віку, що за станом здоров'я проживає у пансіонаті для ветеранів війни і праці, потребує лікування та матеріальної допомоги, оскільки інших доходів, крім пенсії вона не має.

Також позивач зазначала, що ОСОБА_2 працює в Одеському пароплавсті боцманом, має стабільні доходи й може надавати їй матеріальну допомогу, тому просила суд стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі ? частини від доходу відповідача.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 року позов задоволено. Шлюб між стронами розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки його заробітку чи доходів щомісячно, починаючи з 17 вересня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить рішення апеляційного суду в частині стягнення аліментів скасувати. В частині розірвання шлюбу рішення суду не оскаржується.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із судовою повісткою і копією апеляційної скарги, причини неявки не повідомили. Ураховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалене у справі судове рішення в частині стягнення аліментів не відповідає вищезгаданим вимогам закону.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а її колишній чоловік ОСОБА_2 може надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів ураховано матеріальний стан відповідача станом на серпень 2003 року та відсутність у позивачки можливості отримувати допомогу від інших осіб.

Проте погодитись із таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції установлено, що з 16 червня 2000 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, але тривалий час проживають окремо, сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться.

ОСОБА_3 є пенсіонером ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у пансіонаті для ветеранів війни та праці, страждає на ряд хвороб. (а.с. 16)

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожит-кового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, ч. 2 ст. 76 СК України передбачено, що після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, умовами для утримання відповідачем колишньої дружини є, зокрема, наявність необхідності матеріальної допомоги останньої та встановлення розміру прожиткового мінімуму.

З довідки наданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Світловодську та районі щомісячне нарахування пенсійної виплати пенсіонеру ОСОБА_3 за період з січня 2014 року по день ухвалення рішення суду складає 1198,43 грн., але у зв'язку з її перебуванням на державному утриманні у будинку - інтернаті та відповідно до ст. 48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їй виплачується 25% призначеної пенсії, що складає 299,61 грн. щомісячної виплати.

Отже, позивач отримує пенсію розмір якої є більшим від встановленого прожиткового мінімуму громадян визначеного у 2014 році для непрацездатних громадян в сумі 949 грн.

Крім того, однією з необхідних умов отримання дружиною (чоловіком) аліментів є спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Проте суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; не врахував, що довідка про отримання відповідачем заробітної плати у розмірі 950 доларів США датована 2003 роком і не є актуальною на теперішній час, позивач перебуває на повному державному, її доходи, зокрема, розмір нарахованої пенсії забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом та дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а її колишній чоловік ОСОБА_2 може надавати таку допомогу.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення аліментів з підстав передбачених п.п.2,4 ст. 309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: