АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7694/15 Головуючий 1 інстанції - Березовська І.В.
Категорія захист ділової репутації
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Гуцал Л.В.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Україна ОСОБА_1» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» до Приватного підприємства «Україна ОСОБА_1», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист ділової репутації, про спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, та за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Україна ОСОБА_1», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, про спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ПАТ «Турбоатом» звернувся до суду з позовом, в якому в остаточних вимогах просив з метою відновлення становища, що існувало до порушення його прав та законних інтересів визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію, інформацію, автором якої є ОСОБА_3. джерелом якої є ОСОБА_2, та яка 06 листопада 2014 року була розміщена в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № 165 (4797) на сторінці 7 у статті під назвою «Міць силової турбіни», зобовязати відповідачів не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати розповсюджену ними 06 листопада 2014 року недостовірну та негативну інформацію про ВАТ «Турбоатом», яка міститься в указаній статті в такий самий спосіб, шляхом розміщення в тому ж саме друкованому виданні статті відповідного змісту під заголовком «Спростування», зазначивши, що така інформація є недостовірною та не відповідає дійсності. Також просить стягнути солідарно з відповідачів завдану моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06 листопада 2014 року у щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні №165 (4797) була опублікована стаття «Міць силової турбіни» за авторством ОСОБА_3, яка посилаючись на слова ОСОБА_2, зазначила фактичні дані, які не відповідають дійсності, знижують престиж та підривають довіру до господарської діяльності підприємства. Вищевказана інформація є негативною, неправдивою та не підтвердженою жодними обєктивними даними, такою, що принижує ділову репутацію, дискредитує та завдає шкоди ВАТ «Турбоатом». На теперішній час ВАТ «Турбоатом» є стабільно працюючим підприємством, таким, що постійно збільшує обсяги виробництва, своєчасно здійснює бюджетні платежі, вносить платежі до пенсійного та інших позабюджетних фондів, здійснює виплату заробітної плати та дивідендів. Однак, колишній перший заступник генерального директора ВАТ «Турбоатом» ОСОБА_2 та інші особи намагаються дестабілізувати роботу підприємства шляхом подання до ЗМІ, зокрема, ПП «Україна молода», народних депутатів, правоохоронних та інших контролюючих державних органів заяв і звернень з викладенням обставин, які не відповідають дійсності. Таким чином, ВАТ «Турбоатом» вважає відомості, розповсюджені відповідачем ОСОБА_5 щодо діяльності підприємства такими, що завдають шкоди його діловій репутації, і підпадають під поняття недостовірної інформації.

ОСОБА_4 директор ВАТ «Турбоатом» звернувся також з позовом, в якому просив з метою відновлення становища, що існувало до порушення його прав та законних інтересів визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, автором якої є ОСОБА_3, джерелом якої є ОСОБА_6. та яка розміщена ПП «Україна молода» на своєму сайті в мережі Інтернет www.umoloda.kiev.ua та в щоденній інформаційно- політичній газеті «Україна молода» у виданні № 165 (4797) від 06 листопада 2014 року на сторінці 7 у статті «Міць силової турбіни», зобовязати відповідачів не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати розповсюджену (опубліковану) ними 06 листопада 2014 року недостовірну та негативну інформацію про ОСОБА_4, яка міститься з вказаній статті в такий самий спосіб, шляхом розміщення на тому ж саме інтернет сайті ПП«Україна молода» www.umoloda.kiev.ua та друкованому виданні (газеті) статті відповідного змісту під заголовком «Спростування», зазначивши, що така інформація є недостовірною та не відповідає дійсності. Також просить стягнути солідарно з відповідачів завдану моральну шкоду у розмірі 50000 гривень та судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у судові засідання повторно не з'являлись, справа розглянута районним судом у їх відсутність.

Представник відповідача ПП «Україна молода» ОСОБА_7 у судове засідання районного суду не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, на адресу суду надала письмові заперечення. Просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що вважає його безпредметним, оскільки позивач ВАТ «Турбоатом» не довів порушення, невизнання або оспорювання відповідачами свого права (права на повагу до ділової репутації), за захистом якого звернувся до суду та не надав відповідних доказів. Зокрема, обрахування гудвілу, зниження його показників, причинно-наслідкового звязку між опублікуванням оспорюваної статті і зниженням вартісних показників гудвілу. Крім того, зазначила, що позивач не навів доказів, що поширена інформація ганьбить його ділову репутацію і що він на момент подачі позовної заяви зазнав репутаційних втрат, які б виразилися у матеріальних збитках. Натомість, поширена інформація стала підставою для відкриття кримінального провадження, яке на сьогодні не тільки не закрите, але й активно розслідується. Зазначає, що оспорюваний фрагмент статті, а саме: «Про це свідчить той факт, що нинішнє керівництво підприємства за ширмою з дутих економічних показників приховує реальні обсяги падіння виробництва» не стосується позивача ВАТ «Турбоатом» як юридичної особи, а стосується його керівництва - фізичних осіб, наділених право- і дієздатністю для самостійної реалізації права на звернення до суду за захистом їх власних особистих немайнових невідчужуваних прав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2015 року позов ПАТ «Турбоатом» задоволено частково. Визнано недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію ПАТ «Турбоатом» та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 , розміщену на сайті ПП «Україна молода» www.umoloda.kiev.ua та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № 165 (4797) за 06 листопада 2014 року на сторінці 7 у статті під назвою «Міць силової турбіни», інформацію наступного змісту: «Про це свідчить той факт, що нинішнє керівництво підприємства ... приховує реальні обсяги падіння виробництва. Тобто, назовні все виглядає ніби добре, а насправді, реалізуючи продукцію підприємствам, що повязані з «посередниками» та «агентами» російської розвідки. «Турбоатом» свідомо втратив свої позиції на міжнародному ринку на користь сусідньої ядерної монополії - ВАТ «Силові машини». Зобовязано ПП «Україна молода» не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ПАТ «Турбоатом», ОСОБА_4, яка міститься в статті під назвою «Міць силової турбіни» на сайті приватного підприємства «Україна молода» www.umoloda.kiev.ua та в зазначеній щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № 165 (4797) на сторінці 7 за 06 листопада 2014 року в такий саме спосіб, шляхом розміщення на тому ж саме Інтернет сайті приватного підприємства «Україна молода» www.umoloda.kiev.ua та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» статті відповідного змісту під заголовком «Спростування», в якій зазначити, що інформація зазначеного раніше змісту є недостовірною та не відповідає дійсності. Стягнуто солідарно з ПП«Україна молода», ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Турбоатом» в рахунок відшкодування моральної шкоди 9000 гривень. Стягнуто солідарно з ПП«Україна молода», ОСОБА_2.. ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 9000 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПП «Україна ОСОБА_1» звернулось з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вважає, що частково погоджуючись із доводами відповідача, суд вилучив частину інформації, яку визнав обґрунтованими оціночними судженнями з тексту, порушивши при цьому його контекст, зміст і ідею. Інформація, визнана судом недостовірною, та поширена відповідачами інформація не є тотожною. Вважає, що відсутні докази причино-наслідкового звязку між фактом виходу оспорюваної статті і зниженням вартісних показників гудвілу (вартості ділової репутації).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2014 року в мережі Інтернет на офіційному сайті ПП «Україна молода» та у щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні №165 (4797) опублікована стаття під назвою «Міць силової турбіни». Розміщення зазначеної статті підтверджується наданою позивачем роздруківкою з мережі Інтернет та примірником щоденної інформаційно-політичної газети.

Як вбачається зі змісту зазначеної статті, її автором є ОСОБА_3

Зі змісту вищевказаної спірної статті вбачається, що джерелом викладеної в ній формації є колишній генеральний директор заводу ОСОБА_2.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутацїї фізичної та юридичної особи» визначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону України «Про пресу» редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку і випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції правильно визнав, що з огляду на те, що у вищевказаній статті йдеться посилання на ОСОБА_2 як на джерело інформації, він на рівні з засновником засобу масової інформації ПП «Україна молода» та автором статті ОСОБА_3 є належним співвідповідачем.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа особисті немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно положень ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта (підприємця).

У відповідності до ст. 94 ЦК України, юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації, особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, повязаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», роз»яснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

З урахуванням наведеного, особа, яка бере участь в обговоренні питань загального значення, маючи право на певний рівень перебільшення, провокацію чи навіть нестримних висловлювань, все ж таки не повинна переступати межі стосовно поваги до репутації та прав інших.

Натомість, аналіз поширеної відповідачами інформації в контексті загального змісту вказує на те. що інформація містить не лише оціночне суб'єктивне судження щодо діяльності позивачів, а й твердження про чітко висловлені факти.

Так, у поширеній інформації, а саме: «Про це свідчить той факт, що нинішнє керівництво підприємства ... приховує реальні обсяги падіння виробництва. Тобто, назовні це виглядає ніби добре, а насправді, реалізуючи продукцію підприємствам, що пов'язані з посередниками» та «агентами» російської розвідки. «Турбоатом» свідомо втратив свої позиції на міжнародному ринку на користь сусідньої ядерної монополії ВАТ «Силові машини», автор статті висловлював не оціночне суб'єктивне судження щодо діяльності позивачів, а стверджував про наявність чітко висловлених фактів, зокрема, щодо господарської діяльності підприємства, та діяльності ОСОБА_4 як керівника підприємства, які можуть бути перевірені. При цьому, відповідачами не було надано суду жодного належного та допустимого доказу об'єктивності вказаної інформації.

Вищенаведена інформація в цілому сприймається як негативна та така, що направлена а дискредитацію ТОВ «Турбоатом» та формування негативного образу посадових осіб ТОВ «Турбоатом», зокрема, генерального директора ОСОБА_4

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що зазначена інформація ганьбить ділову репутацію ТОВ «Турбоатом» як суб'єкта господарювання та честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_8 як керівника підприємства. Тому посилання відповідачів, що вказана інформація є оціночним судженням автора безпідставні.

Доводи позивачів щодо того, що поширена відповідачами інформація є негативною підтверджується також висновком спеціаліста дослідження писемного мовлення №3836 від 27 липня 2015 року, виконаного судовим експертом ХНДІСЕ імені проф. ОСОБА_1. згідно якого у тексті статті «Міць силової турбини», опублікованої у щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» №165 (4797) від 06 листопада 2014 року міститься негативна інформація про відкрите акціонерне товариство «Турбоатом» та його генерального директора ОСОБА_4, яка виражена у тому числі у формі тверджень про факти.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами представника відповідача ПП «Україна молода», що оскаржувана стаття містить оціночні судження щодо діяльності ТОВ «Турбоатом» в розумінні положень Закону України «Про інформацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Аналогічне положення містив Закон України Про інформацію» в редакції закону, що діяв на момент публікації статті.

Згідно ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації пресу) в Україні», громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації публікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується.

Враховуючи, що відповідачами не надано доказів, що опубліковані відомості відповідають дійсності, порушене особисте немайнове право позивачів підлягає захисту шляхом зобовязання ПП «Україна молода» спростувати поширену недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Крім того, суд першої інстанції правильно визнав, що підстав для покладення обов'язку спростування недостовірної інформації на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не встановлено,та відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Такі ж права має юридична особа відповідно до ст. 94 ЦК України.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував положення ст. 23 ЦК України та розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру морального відшкодування, обставини справи, характер правовідносин, зміст поширюваної відповідачем інформації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі та ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязана позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, зокрема підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їхньої підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Питання відшкодування шкоди врегульоване Главою 82 ЦК України, де закріплено порядок компенсації у тому числі моральної шкоди, як спосіб захисту цивільних прав, також судовий захист поширено на ділову репутацію. Підприємство чи організація мають право вимагати відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.ст. 23. 1167 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про інформацію».

Доводи позивачів про спричинення їм діями відповідачів щодо поширення негативної інформації моральної шкоди підтверджуються змістом листів трудового колективу ВАТ «Турбоатом», Дніпропетровського інженерного технічного центру «Контакт» від 14 січня 2015 року, ТОВ «ВО «ОСКАР»», з яких вбачається негативний вплив публікації оскаржуваної статті на роботу трудового колективу та приниження ділової репутації позивачів серед підприємств партнерів.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що виходячи з принципу розумності та справедливості, а також того, що розповсюджена відповідачами негативна інформація була конкретною, мала негативний вплив на особисті немайнові права позивачів, а також заподіяна внаслідок спільних намірів і дій відповідачів, слід визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 9000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь ВАТ «Турбоатом», а також 9000 гривень моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_4

Також районним судом правильно визнано, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання висловів «за ширмою з дутих економічних показників» недостовірною інформацією, такою, що не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію позивачів та зобов'язання спростувати зазначену інформацію. Аналіз зазначеної інформації в контексті змісту статті в цілому вказує критичну оцінку діяльності позивача, що є вираженням суб'єктивної думки і поглядів автору, така інформацію має характер суб'єктивного припущення. Викладення інформації з використанням вищевказаного вислову є особливою формою викладення з метою забезпечення сильного впливу на читача, а тому автор таких висловів не може вважатися таким, що перевищив межі своєї свободи вираження через обрання такої форми. Тому суд першої інстанції правильно погодився з доводами представника відповідача ПП «Україна молода» про оціночний характер вищевикладеного вислову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Україна ОСОБА_1» відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: