Справа № 654/440/15-ц
Провадження № 2/654/320/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2015 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,

при секретарі Слюсар О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на частину житлового будинку , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із вище вказаним позовом до ОСОБА_3, яка в свою чергу подала зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_1

В ході розгляду справи сторони уточнили свої позовні вимоги.

Зокрема у позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що 06.06.2009 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб. За рік до укладення шлюбу проживали у цивільному шлюбі та вели спільне господарство. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.12.2013 р. шлюб між ним і відповідачем розірвано. З того часу разом із відповідачем не проживає, спільне господарство не веде.

З березня 2009 р. по березень 2013 року працював в аптеці ПП «Сидоренко» «ОСОБА_6 ОСОБА_6 Сіті» в м. Цюрупинськ Херсонської області, вул. Комунарів, 86.

За час сумісного проживання, за спільні кошти у розмірі 73 672 грн. було придбано житловий будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0, 1000 га; кадастровий номер: 00:01:001:1813 за адресою: м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Набережна,12 на підстав договору купівлі-продажу від 22.06.2010 р. Вважає даний будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя. 21.10.2011 р. вказана земельна ділянка була приватизована та отримано новий кадастровий номер :02:001:0033.

На придбання домоволодіння ним 01.06.2010 р. особисто було отримано грошову позику в розмірі 5000 доларів США у ОСОБА_7. Вказані кошти разом з грошовими коштами відповідача у розмірі 5000 доларів США витратив на придбання домоволодіння.

Оскільки придбаний будинок потребував ремонту, разом із відповідачем здійснювали ремонт.

Протягом 8 місяців, а саме з березня 2013 р. по жовтень 2013 р., звільнився з роботи та з 08.00 год. до 13.00 год. неофіційно працював в магазині продажу товарів вживаного одягу «Секонд Хенд», який належить ОСОБА_8 (матері колишньої дружини) і знаходиться в орендованому приміщенні меблевого магазину «Удача» по вул. І Травня в м. Гола Пристань та належить ОСОБА_9 Останній особисто відкривав магазин та неодноразово бачив його в магазині. З 13.00 до 18.00 год. працював на будівництві будинку, виконував різноманітні будівельні роботи, а саме: утеплення будинку пінопластом, шпатлювання стін, демонтаж веранди 1 розміром 1х2,2 м. та веранди 2, розміром 2х3,5 м., приготування будівельних сумішей, доставкою, розвантажуванням та завантажуванням будівельних матеріалів. Окрім цього, займався продажем спортивного харчування, що приносило супутній дохід в розмірі 1000 грн. в місяць. Всі зароблені кошти витрачав на будівництво.

Просить житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:001:0033, розташовані за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Набережна, 12 визнати спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки за вказаною адресою. Стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 послалися на розписку про отримання позивачем в борг грошової суми у розмірі 5 000 доларів США у ОСОБА_7 на придання будинку. На покази свідка ОСОБА_7, який підтвердив факт надання в борг ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 5 000 грн.; покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які підтвердили, що в період з 2012 по 2013 рік працювали на будівництві будинку по вул. Набережна, 12 в м. Гола Пристань, їх запросив позивач та здійснював оплату їх роботи.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_3І та її представник ОСОБА_4 зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2010 р. їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 12 по вул. Набережна в м. Гола Пристань Херсонської області, право власності на будинок зареєстровано 19.07.2010 р., про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ССТ № 857382.

Зважаючи на те, що грошей вона та її сімя, яку вона створила з ОСОБА_1, не мала, звернулась до матері з проханням про надання особисто їй позики у розмірі 10 000 доларів США на придбання будинку, які збиралася повернути після продажу належної їй квартири. Відповідач ОСОБА_1 не заперечував проти позички, оскільки був повідомлений, що ці кошти бере особисто для себе і повертати буде за рахунок власних коштів, а не сумісних, оскільки дохід їх з відповідачем родини складав 2000 грн. на місяць та повернути борг з доходу родини не було можливості.

05.11.2010 р. продала свою однокімнатну квартиру за 20 тисяч доларів США, з яких 2 тисячі доларів США повернула ОСОБА_8, 18 тисяч доларів - того ж дня були внесені на два валютних рахунки ПАО КБ «Приватбанк», що підтверджується виписками з банку. Факт повернення боргу ОСОБА_8 у розмірі 2 тис. доларів США підтверджується її розпискою про отримання коштів та випискою з банківського вкладу від 05.11.2010 р. на імя ОСОБА_8 на суму 1000 доларів США. Придбаний будинок був 1940 р. забудови і потребував ремонту.

Отримавши згоду від батьків на відстрочку сплати боргових коштів, вирішила здійснити ремонт у будинку та його добудову. У червні 2012 р. отримала всі дозвільні документи для проведення будівництва. Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складала 143 048 грн. Мала особисті кошти у розмірі 20 200 доларів США, що в еквіваленті складали 177 600 грн., яких було достатньо для будівництва. 15.03.2013 р. будинок було здано в експлуатацію, що підтверджується декларацією. Фактично після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію, у неї на рахунку залишилось 3062, 85 доларів США. 20.03.2013 р. вказана сума була видана їй банком, що підтверджується випискою з банківського рахунку та кошти у розмірі 3000 доларів США передала батькам в рахунок повернення позики , про що вони написали розписку.

На підставі наведених доказів звернулася до суду про визнання зазначеного будинку своєю особистою власністю. 17.04.2014 р. рішенням Голопристанського районного суду позов було задоволено. Апеляційним судом Херсонської області 15.07.2014 р. зазначене рішення було скасовано та визначено обсяг особистих коштів ОСОБА_3, витрачених на придбання та реконструкцію спірного будинку у розмірі 177 600 грн. та сумісних з відповідачем коштів, що вкладені в придбання та будівництво у розмірі 39 120 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України просить збільшити частку в спільному майні подружжя, оскільки на її утриманні знаходиться спільна з позивачем дочка, на утримання якої позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги.

Згідно наданого розрахунку розмір належної їй частки складає 82%, що становить 82/100 часток, що дорівнює 41/50 частки від загальної кількості. Частка сумісного майна з відповідачем складає 9/50. Вважає, що оскільки земельна ділянка була приватизована нею, то відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України вона є її особистою приватною власністю, тому не може бути предметом спору.

Просить визнати за нею право особистої власності на 41/50 частку житлового будинку № 12 по вул. Набережна в м. Гола Пристань Херсонської області. Визнати право спільної сумісної власності на 9/50 часток у спірному будинку. Відступити від рівності часток та виділити їй 2/3 частини спільного сумісного майна у розмірі, що складає 6/50 частин будинку. Стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 уточнили та збільшили заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зустрічні позовні вимоги не визнали, оскільки вони не доведені, у їх задоволенні просили відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, як такі, що спростовані рішенням апеляційної інстанції, з якими погодився сам позивач. В порядку спростування наведених позивачем доказів, надали письмові докази, які були визнані судом апеляційної інстанції як належні та допустимі, та свідчення ОСОБА_8 та ОСОБА_15, які підтвердили, що спірний будинок було придбано в результаті продажу квартири ОСОБА_3 та позики грошових коштів, які надала мати відповідача ОСОБА_8 Також ОСОБА_15 підтвердив, що одноособово здійснював ремонтні роботи у спірному будинку після його придбання. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши думку сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги як за первісним, так і за зустрічним позовом, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2009 р. по 04.12.2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

За час перебування у шлюбі придбали житловий будинок по вул. Набережна, 12 в м. Гола Пристань Херсонської області, який було відремонтовано та перебудовано, оскільки він не був придатний до проживання. Будинок прийнято в експлуатацію 15.01.2013 року.

Відповідно до чч. 1, 2, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15.07.2014 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, яке набрало законної сили, були встановлені відповідні факти та обставини, які визнані сторонами і не повинні доказуватись при розгляді даної справи, в якій приймають участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Зокрема у зазначеному рішенні апеляційного суду визначено, що 22.06.2010 р. на імя ОСОБА_3 було придбано житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Набережній, 12 в м. Гола Пристань Херсонської області, про що був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. За умовами договору будинок було придбано ОСОБА_3 за 73 672 грн. Загальна площа будинку складала 84,1 кв. м., житлова площа - 45,5 кв. м. На укладення цього договору чоловік ОСОБА_1 надав письмову згоду.

У період з серпня 2012 року до січна 2013 р. була проведена реконструкція спірного будинку, в результаті якої загальна площа житлового будинку збільшилась до 108, 3 кв. м., а житлова до 53, 8 кв.м.

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області 15.01.2013 р., кошторисна вартість будівництва при реконструкції придбаного подружжям будинку за затвердженою проектною документацією складала 143 048 грн.

Рішенням апеляційної інстанції визначено, що для проведення реконструкції будинку та його придбання за договором купівлі-продажу від 22.06.2010 р. у позивачки ОСОБА_3 повинно було бути 216 720 грн. особистих коштів, в той час, як в результаті продажу квартири, що належала їй на праві особистої приватної власності, 05.11.2010 р. вона отримала 20 000 доларів США, з чим погодився і ОСОБА_1, а в послідуючому отримала дохід у вигляді процентів, нарахованих банком за користування коштами, що знаходились на її рахунку у розмірі 2200 доларів США, тобто всього 22 200 доларів США, що в гривневому еквіваленті за діючим на той час офіційно встановленим Національним банком України курсом долара США до гривні становило 177 600 грн. Різниця між необхідними та наявними особистими коштами становить 39 120 грн., або 4890 доларів США.

З огляду на вище наведене, з урахуванням доводів апеляційного суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності належить 82% від всієї вартості спірного домоволодіння, що дорівнює 82/100 часткам.

Суд не приймає в якості належного доказу розписку про отримання ОСОБА_1 в борг грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США у ОСОБА_7 , оскільки вказані грошові кошти були отримані без відома та згоди дружини позивача ОСОБА_3 Також не було доведено, що вказані грошові кошти було отримано ОСОБА_1 та використано саме на проведення будівельних та ремонтних робіт спірного будинку.

Крім того, при розгляді позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю як в суді першої інстанції , так і в апеляційній інстанції, вказана розписка не була представлена ОСОБА_1 і не була предметом розгляду суду.

Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:001:0033, яка розташована за місцем знаходження спірного житлового будинку було зареєстровано 10.06.2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України, в редакції, яка діяла на момент реєстрації Державного акту, приватизована земельна ділянка не відносилась до майна, яке належить на праві особистої приватної власності дружині та чоловіку, оскільки зміни до даної норми були прийняті Законом від 17.05.2012 р., Закон набув чинності 13.06.2012 року, тобто після державної реєстрації спірної земельної ділянки.

Відтак, приватизована земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:001:0033, яка розташована за адресою: м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Набережна, 12 є обєктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу з урахуванням розміру частки у домоволодінні, яке виділено кожному зі подружжя і визначається пропорційно до частки особи у праві власності жилого будинку.

Таким чином, частка особистої приватної власності ОСОБА_3 у вказаній земельній ділянці дорівнює 82/100 відповідно до розміру частки у домоволодінні.

Розмір спільної сумісної власності сторін у спірному будинку становить 18% (100-82), що дорівнює 18/100 часткам.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3

ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від

засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають

істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей,

непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів,

які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього

фізичного, духовного розвитку та лікування).

Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не обґрунтувала та не підтвердила належним чином заявлені вимоги в частині відступу від рівності часток подружжя у майні, що є обєктом права спільної сумісної власності, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а спільна сумісна власність подружжя, яка становить 18/100 часток у спірному будинку та земельній ділянці відповідно, підлягає поділу у рівних частках, тобто по 9/100 часток кожному із сторін спору.

Таким чином, в порядку поділу сумісної власності подружжя слід визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право часткової власності по 9/100 часток за кожним на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Набережна, 12

Враховуючи, що ст. 60 ЦК України встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу, позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати у вигляді сплати судового збору, який їй було відстрочено при подачі зустрічного позову до розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України, ст. 120 ЗК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл сумісного майна подружжя та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на частину житлового будинку задовольнити частково.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право часткової власності на 9/100 часток житлового будинку № 12 по вул. Набережна в м. Гола Пристань Херсонської області та право часткової власності на 9/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Набережна, 12.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 82/100 часток житлового будинку № 12 по вул. Набережна в м. Гола Пристань Херсонської області та право особистої власності на 82/100 частки земельної ділянки за адресою: м. Гола Пристань, вул. Набережна, 12.

В порядку поділу спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_3 право часткової власності на 9/100 часток житлового будинку № 12 по вул. Набережна в м. Гола Пристань Херсонської області та право часткової власності на 9/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Набережна, 12.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О. Х. Ширінська