Номер провадження: 22-ц/785/7585/15
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О.Л.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2. Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість за кредитним договором № 19 від 14 жовтня 2010 року , що складається з боргу по кредиту у сумі 39803 грн., боргу по процентам у сумі 8570 грн. 55 коп., пені за прострочення повернення кредиту у сумі 8774,61 грн., пені за прострочення сплати процентів у сумі 2734,10 грн., інфляційних втрат у сумі 6577,24 грн., 3% річних у сумі 1728,44 грн., а всього - стягнути заборгованість у сумі 68187, 94 грн., та відшкодувати понесені судові витрати. Позивач посилався на невиконання відповідачем умов кредитного договору по поверненню кредиту та сплаті процентів.

В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності. (т.1а.с.68)

Відповідач та його представник позов не визнали, посилались на неправомірність дій позивача щодо сповіщення про виникнення боргу, на неотримання позивачем вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, на пропуск строку позовної давності.

В подальшому відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. (т.2а.с.24)

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 липня 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у сумі 68187,94 грн. та судовий збір у сумі 681,87 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2, просить рішення суду від 21.07.2015 року скасувати, і ухвалити нове рішення про відмову у позові ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти задоволення апеляційної скарги заперечувала представник позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд 1-ої інстанції виходив з того, що позивач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту та процентам, а тому повинна у повному обсязі повернути кредит, заборговані проценти, сплатити неустойку, інфляційні втрати та 3% річних.

Однак висновки суду 1-ої інстанції частково вказують на неправильне застосування норм матеріального права, та порушення норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

За змістом ст. ст. 1046-1049, 1054ч.1, 1050, 611ч.1п.3,525-526 ЦК України за кредитним договором банк… зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати належних процентів, та вимагати сплати неустойки. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

У відповідності зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2010 року між ВАТ (зараз ПАТ) «Державний ощадний Банк України» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 19, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальниці кредит - грошові кошти у сумі 50000 грн. на споживчі цілі, на строк до 14 жовтня 2015 року. Натомість ОСОБА_2 зобов'язалася повернути банку кредит, сплатити комісійну винагороду та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 22 % річних, здійснюючи повернення кредиту, щомісячно по 834 грн., та сплачуючи проценти на залишок заборгованості за кредитом, протягом 60 місяців. За порушення зобов'язання позичальник зобов'язалася сплатити пеню у розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. (т.1 а.с. 4-9) Згідно з п. 7.8 договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. В забезпечення зобов'язань по кредитному договору між Банком та позичальником було укладено договір іпотеки від 15 жовтня 2010р.(т.1а.с.10-21)

Банк свої зобов'язання перед позичальником належно виконав, грошові кошти ОСОБА_2 надав (т.1а.с.64), що сторонами не оспорюється, а позичальник свої зобов'язання належно не виконувала з квітня 2012 року, припинивши повернення кредиту. Проценти за кредитом нею сплачувались, але нерегулярно та не у повному обсязі з жовтня 2011р.

За наданим банком розрахунком, станом на 23.12.2014р., борг позичальника склав: по кредиту у сумі 39803 грн., по процентам у сумі 8570 грн. 55 коп.; пеня за прострочення повернення кредиту становила 8774,61 грн., а пеня за прострочення сплати процентів - 2734,10 грн., інфляційні втрати у сумі 6577,24 грн., 3% річних у сумі 1728,44 грн.(т.1а.с.89)

Позивач 07.08.2014р. направив боржнику повідомлення про утворення боргу, і про дострокове повернення кредитних коштів в 30-денний строк, яка отримана відповідачем 14.08.2014р., і яка виконана нею не була, у зв'язку з чим 16 вересня 2014 року позивачем подано позов до суду. (т.1 а. с.22,22зв.)

Правильність розрахунку боргу по кредиту, по відсоткам та по стягненню штрафних санкцій, наданого суду 1-ої інстанції, відповідачем не спростовано, що вбачається із наданих банком розрахунків та із оригіналів виписок по рахункам. (т.1 а.с.89-97, 98-269) Зважаючи на встановлене, позов ПАТ «Державний ощадний банк» неможливо вважати повністю необґрунтованим. Протилежні доводи відповідача з цього приводу колегія суддів визнає неспроможними.

За змістом ст. ст. 256-257, 259 ч.1,264 ч. 1 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу…

Із матеріалів справи вбачається, що за домовленістю сторін викладеною у кредитному договорі (п.7.8.) сторони домовились про збільшення строків позовної давності, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для усіх грошових зобов'язань позичальника, в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, штрафів, пені тощо. Та водночас відповідач борг перед банком визнавала і вносила оплату процентів з перевищенням щомісячного внеску. Строк позовної давності по усім грошовим зобов'язанням позивачем не пропущено. А відтак, доводи відповідача та його представника в цій частині є необґрунтованими.

За вимогами ст. 551ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вбачається, що сім'я відповідача складається із 4-х осіб, та за кредитною справою відповідач є єдиною працюючою особою.(т.1а.с.32-33) За наданими відповідачем додатками до кредитного договору відповідач до березня 2012 року своєчасно повертала кредит, і намагалась сплачувати проценти увесь час до червня 2014 року. Під час розгляду справи у суді на погашення боргу по процентам у грудні 2014р. нею було внесено грошові кошти у розмірі 4000 грн. Всього нею повернуто банку кредит у сумі 10197 грн., сплачено процентів у сумі 29233,37 грн., що разом складає 39430,37 грн..

Наведені обставини, які мають істотне значення, і свідчать про старання відповідача добросовісно виконувати умови кредитного договору, судом першої інстанції враховані не були. А тому, з огляду на встановлене, та на розмір нарахованої банком неустойки у вигляді пені, на застосування судом до відповідача і інших фінансових санкцій, колегія суддів вважає за можливе зменшити загальний розмір неустойки у вигляді пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку, а саме: за прострочення погашення кредиту та за прострочення сплати відсотків, до 1500 грн.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції в порушення ст.ст.214-215 ЦПК України не зазначені в резолютивній частині рішення усі складові кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову банку. Відповідно резолютивну частину рішення суду необхідно викласти в новій редакції.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути

понесені судові витрати у сумі 681,87 грн. та належить стягнути на користь держави несплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у сумі 340 грн. 93 коп.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 липня 2015 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої в АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ( МФО 328845 р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк») заборгованість за кредитним договором № 19 від 14 жовтня 2010 року, а саме: борг по кредиту у сумі 39803 грн., борг по процентам у сумі 8570 грн. 55 коп., пеню за прострочення повернення кредиту та сплати процентів у сумі 1500 грн., інфляційні втрати у сумі 6577,24 грн., 3% річних у сумі 1728,44 грн., а всього стягнути 58179,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої в АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ( МФО 328845 р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк») понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 681,87 грн. та стягнути на користь держави несплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір у сумі 340 грн. 93 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І.Дрішлюк