У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом споживчого товариства «Діамед» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_7, подану представником - ОСОБА_8, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року СП «Діамед» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 лютого 2014 року колишнім головою правління СП «Діамед» ОСОБА_7 вчинено правочин з відчуження належного позивачу автомобіля на користь ОСОБА_6

Посилаючись на те, що в момент вчинення оспореного правочину ОСОБА_7 не був наділений повноваженнями з відчуження спірного майна, позивач просив суд задовольнити позов на підставі ч. 2 ст. 203 ЦК України та ст. 215 ЦК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено 09 січня 2015 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом споживчого товариства «Діамед» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним.

30 січня 2015 року, не погоджуючись із указаною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

06 лютого 2015 року апеляційним судом м. Києва була постановлена ухвала, якою апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без руху, у зв'язку із несплатою судового збору за подання скарги, а також у зв'язку із неподанням апелянтом заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, який ОСОБА_7 було пропущено.

При цьому, вказаною ухвалою апеляційного суду апелянту роз'яснено, що протягом п'яти днів з дня отримання цієї ухвали ним має бути сплачено відповідний судовий збір. Попереджено, що у разі невиконання вказаної вимоги апеляційна скарга буде вважатися неподаною і буде повернута апелянту.

Також, скаржнику роз'яснено, що протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали ним має бути подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення такого строку. Апелянта попереджено, що у разі невиконання вимоги щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянту буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на 21 травня 2015 року ОСОБА_7 не виконав вимоги ухвали апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року, зокрема, не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення місцевого суду, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження згідно із положенням ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на те, що апеляційним судом не в повній мірі враховано положення процесуального законодавства щодо вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вимогами ч. 3 ст. 297 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, що оскаржувана до апеляційного суду ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року постановлена за участю сторін, зокрема ОСОБА_7

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали (ч. 2 ст. 294 ЦПК України).

Отже, для правильного встановлення обставини щодо пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали районного суду, апеляційний суд мав встановити, коли ОСОБА_7 було отримано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року і у зв'язку з цим визначитись чи пропущено останнім строк на її апеляційне оскарження.

Без належного встановлення зазначеної обставини вимога суду про надання ОСОБА_7 заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження є передчасною.

Тому, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не може погодитись із висновком суду апеляційної інстанції, яким обґрунтована оскаржувана ухвала апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, про те, що ОСОБА_7 не виконав обов'язку щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення місцевого суду, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану представником - ОСОБА_8, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:В.І.Журавель
С.Ф.Хопта
В.А.Черненко
С.П. Штелик