Справа № 350/682/14-ц
Провадження № 22-ц/779/133/2015
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Шишка А.І.

секретаря Капущак С.В.

за участю: апелянтів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4

позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Перегінська селищна рада про усунення перешкод в користуванні дорогою, стягнення матеріальних та моральних збитків,- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду від 26 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_5 звернулись до суду з зазначеним позовом, вказуючи на те, що з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони є суміжними землекористувачами. До земельних ділянок позивачів площею 0,0434 га та 0,167 га передбачена дорога, користуванню якою з осені 2008 року відповідачі чинять перешкоди. Так, на громадській дорозі по вул. Глібова навпроти свого господарства відповідачі зберігають пісок, шлак та цеглу, загородили дорогу плотом, встановили металічні стовпчики. Рішенням Рожнятівського районного суду від 14.12.2010 року вже зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні дорогою, проте після виконання рішення 20.05.2011 року останні відновили перешкоди, за що їх притягнуто до кримінальної відповідальності. Просили ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні громадською дорогою, зобов'язавши відповідачів забрати встановлений пліт та будівельні матеріали, стягнути 930 грн. матеріальних збитків понесених позивачами в зв'язку з самостійним виконанням судового рішення 20.05.2011 року та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26.11.2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні дорогою, що служить заїздом до земельної ділянки ОСОБА_7 шириною при в'їзді 3,6 м та при виїзді 3,9 м, забравши з неї дерев'яну огорожу, пісок та глину. Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку матеріальні збитки в розмір 930 грн. та 2115 грн. понесених судових витрат. В решті позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачі не чинять жодних перешкод у користуванні громадською дорогою, так як дороги в тому місці, де вказують позивачі, не існує. Даний факт підтверджується листом управління містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА від 19.01.2014 року.

В акті Перегінської селищної ради від 31.07.2013 року, на який посилаються позивачі, не вказано що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять перешкоди позивачам в користуванні дорогою.

Зазначають, що сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в травні 2011 року розсунули цеглу і пісок та встановили дерев'яну огорожу, що підтверджується їх показами, викладеними у вироку Рожнятівського районного суду від 27.05.2013 року.

Крім того, суд не взяв до уваги те, що позовні вимоги ОСОБА_7 і ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні дорогою вже були вирішені рішенням Рожнятівського районного суду від 14.12.2010 року та рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2011 року.

Також вважають, що судом невірно стягнуто з них в солідарному порядку матеріальні збитки в сумі 930 грн., як витрати на виконавче провадження, оскільки такий спір повинен вирішуватись в порядку вирішення питань, пов'язаних з виконанням судових рішень згідно з ст.ст. 367-382 ЦПК України.

Просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Зобов'язуючи усунути перешкоди в користуванні дорогою, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в частині вчинення таких перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а стягуючи з останніх в солідарному порядку 930 грн. матеріальних збитків - з того, що дана сума була витрачена позивачами для оплати послуг трактора для розчищення дороги. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд керувався тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не надали жодних доказів на підтвердження зазначених вимог.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального права та дійсним обставинам справи.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як встановлено судом першої інстанції, сторони є суміжними землекористувачами.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 14.12.2010 року, залишеним в цій частині в силі рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2011 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Перегінська селищна рада, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про усунення перешкод в користуванні дорогою. Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні дорогою, що служить заїздом до земельної ділянки ОСОБА_7 шириною при в'їзді 3,6 метра та при виїзді 3,9 метра, забравши з неї пліт, дерев'яну огорожу, пісок, цеглу, шлак та три металічні стовпи і не чинити в майбутньому йому перешкод в користуванні даним заїздом.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, при розгляді даної справи судами досліджувалось питання приналежності спірної частини земельної ділянки, яким користуються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до громадської дороги та підтверджено, що така є продовженням вулиці Глібова в смт. Перегінське, передбачена як заїзд до належної ОСОБА_7 та інших громадян земельних ділянок.

Виходячи зі змісту частин 1 і 3 ст. 83 ЗК України - землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. А до земель комунальної власності, які не можуть передаватись в приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування.

Вироком Рожнятівського районного суду від 27.05.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.382 ч.1 КК України та призначено їм покарання у виді штрафу в розмір 1300 грн. та 1100 грн. відповідно. Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умисно не виконали рішення Рожнятівського районного суду від 14.12.2010 року, а саме через декілька днів після примусового виконання рішення суду, останні встановили на попереднє місце дерев'яну огорожу, яка була знесена державним виконавцем 20.05.2011 року, а в листопаді 2011 року встановили на дорозі, яка служить заїздом до присадибної ділянки ОСОБА_7 дерев'яний паркан, чим звузили дорогу на 1,3 м, завезли на дорогу цеглу, шлак та пісок.

Як вбачається з акту комісії з питань земельних відносин від 31.07.2013 року (а.с.13) перешкоди в користуванні дорогою, яка служить заїздом до земельної ділянки ОСОБА_7 не усунено, а саме навпроти старої будівлі матері ОСОБА_2 встановлена дерев'яна огорожа, за якою насипано піску та глини, а за даною будівлею також встановлена дерев'яна огорожа, яка звужує заїзд, в результаті чого заїхати автомобілем чи гужовим транспортом до своєї земельної ділянки ОСОБА_7 немає можливості.

Відповідно до акту земельно-узгоджувальної комісії від 16.07.2014 року стежка в зв'язку з встановленням дерев'яної огорожі становить при вході 1,4 м., при виході - 1,5 м.

Крім того, факт здійснення перешкод в користуванні громадською дорогою підтвердили самі відповідачі в засіданні суду першої інстанції.

Оскільки незаконним загородженням дороги порушується право позивачів на користування земельною ділянкою загального користування (дорогою) та обмежується доступ проїзду до власних земельних ділянок, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимога розгородити дорогу загального користування підлягає до задоволення.

Судом відповідно до вимог ст.1166 ЦК України відшкодована майнова шкода в розмір 930 грн., оскільки така підтверджена документально (квитанцією та поясненнями ПП ОСОБА_20) і полягала в оплаті ОСОБА_7 технічних послуг по звільненню дороги від будівельних матеріалів.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 26 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко