Ухвала

іменем україни

14 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Городоцька міська рада Львівської області, Державна нотаріальна контора Городоцького району Львівської області, про реальний поділ квартири та за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_7, Городоцька міська рада Львівської області, про реальний поділ квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив та остаточно просив поділити реально квартиру АДРЕСА_1, із виділенням приміщень відповідно до висновку експертизи від 27 квітня 2012 року № 121/11е. Зазначив, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 28 березня 2011 року визнано за ним та за його батьком ОСОБА_8 право власності на ј частини вказаної квартири за кожним, а за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - відповідно на 1/5 та 3/10 частини цієї квартири. Зазначив, що ОСОБА_8 подарував йому свою частку зазначеного нерухомого майна на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 29 червня 2011 року, таким чином, він є власником Ѕ ідеальної частки квартири. Крім того, додатково вказав, що він з батьком, починаючи з 1963 року проживають на першому поверсі квартири, батько є інвалідом війни першої групи, потребує постійного догляду, тому розподіл за фактичним користуванням є найбільш вдалим.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з зустрічним позовом, у якому просили виділити їм Ѕ частини зазначеної вище квартири та підвалу, при цьому не заперечили щодо виділення їм другого поверху, проте, просили про встановлення окремого входу та заперечили щодо спільного користування коридором, мотивуючи неприязними стосунками з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 Просили провести реальний поділ квартири та підвальних приміщень.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 19 грудня 2013 року обидва позови задоволено частково.

Поділено квартиру, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, АДРЕСА_1, а саме: виділено ОСОБА_4 приміщення першого поверху; виділено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приміщення другого (мансардного) поверху. У спільному користуванні сторін залишено: коридор площею 6,7 кв. м, під літ. 2-1; коридор площею 6,6 кв. м, під літ. 2-2; комірку площею 3,0 кв. м, під літ. 2-3; сходову клітку площею 6,2 кв. м, під літ. І; підвальне приміщення площею 8,4 кв. м, під літ. ІІ; підвальне приміщення, площею 14,5 кв. м, під літ. ІІІ.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вартість грошової компенсації за відхилення від частки у сумі 3 177 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні, зокрема позову ОСОБА_4, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Правильним є висновок апеляційного суду про неможливість поділу квартири за запропонованим варіантом висновку експертизи від 27 квітня 2012 року, тобто за фактичним користування вказаною квартирою, оскільки при такому поділі за рівності часток сторін їм пропонується виділити відповідно 2/3 та 1/3 частини квартири, з чим категорично не погодилися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Стосовно поділу квартири за варіантом експертного висновку, згідно з яким частки сторін зміняться на реальні, суд обґрунтовано виходив з неможливості його застосування, оскільки він передбачає проведення перепланування та переобладнання, проте Городоцька міська рада на це своєї згоди не надала.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

І.К. Парінова