Номер провадження: 22-ц/785/7013/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

Сегеди С.М.

суддів Кононенко Н.А.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2015 року,

встановила:

12 лютого 2013 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 23949,63 грн. та судові витрати в розмірі 239,50 грн.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «Приват Банк» послалось на те, що 14 жовтня 2005 року ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № DNH4KP50580264, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1 753,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2007 року.

Однак, відповідач порушила умови кредитного договору, нею не погашена кредитна заборгованість, у зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні:

- позивача не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити.

- відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення, а також з урахування наявного в матеріалах справи експертного висновку, просила відмовити у задоволенні позову. При цьому також просила стягнути з позивача понесені нею судові витрати на проведення експертизи та постановити окрему ухвалу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», та стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судової почеркознавчої експертизи у розмірі 1998,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаного позову суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

ПАТ КБ «Приват Банк» на підтвердження заявлених позовних вимог надав копію кредитного договору № DNH4KP50580264 від 14 жовтня 2005 року, укладеного ПАТ КБ «Приват Банк» та від імені ОСОБА_3, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 1 753,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2007 року (а.с. 05-14).

Згідно з висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 15385/15386/14-32, складеного 07 квітня 2015 року, підпис від імені ОСОБА_3 в графі «позичальник» справі від рукописного запису «ОСОБА_3» у заяві позичальника № DNH4KP50580264 від 14 жовтня 2005 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів; підпис від імені ОСОБА_3 в графі «позичальник» справа від рукописного запису «ОСОБА_3» у заяві позичальника № DNH4KP50580264 від 14 жовтня 2005 року виконано не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_3 (а.с. 144-153).

Як вбачається з листа прокуратури Київського району м. Одеси від 17 вересня 2012 року, за результатами перевірки, прокуратурою району постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_3 за фактом наявності оформленого кредиту на її ім'я в АТ «ПриватБанк», скасовано, матеріали справи з письмовими вказівками направлено до Київського РВ для проведення додаткової перевірки (а.с. 32).

Районним судом також досліджено талон повідомлення № 000759 (а.с. 33), постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 07 грудня 2011 року (а.с. 34), заяву від 25 липня 2012 року (а.с. 35), заяву від 23 червня 2011 року (а.с. 36), лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 26 липня 2012 року (а.с. 37/, заяву від 30 листопада 2012 року (а.с. 38), заяву від 04 вересня 2012 року (а.с. 39), заяву від 08 червня 2011 року (а.с. 40).

Вищевказані докази підтверджують звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів та керівництва ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно наявності кредитного договору від імені відповідача.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 не укладала та не підписувала кредитний договір із ПАТ КБ «ПриватБанк» № DNH4KP50580264 від 14 жовтня 2005 року, а тому не може нести відповідальність за вказаним зобов'язанням.

З урахуванням зазначеного вище, районний суд дійшов до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню.

При цьому, судова колегія зазначає наступне.

Докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані. Факт - це явище об'єктивної соціальної дійсності. Вони існують незалежно від того, чи знають про них особи, що здійснюють судовий розгляд. Фактичні дані, тобто відомості про факт - це інформація, за допомогою якої пізнається факт, що має значення для вирішення справи.

Докази можуть бути представлені у різній формі. Так, фактичні дані, що мають значення для правильного вирішення справи, можуть бути отримані (встановлені) судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази отримуються у встановленій процесуальним законом формі.

Недотримання (порушення) форми отримання доказів обумовлює те, що вони при вирішенні судом справи до уваги братись не будуть.

Недопустимими є докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до положень про мінімальні гарантії Конвенції (ст. 6) завдання суду полягає у тому, щоб переконатися, чи був судовий розгляд у цілому справедливим, в тому числі й те, як були одержані докази. Тобто судові докази повинні бути одержані способом, який гарантує право на справедливий суд.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів даної справи, судова почеркознавча експертиза по даній справі, яка була призначена на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року, виконана без порушень діючого законодавства, судові експерти були попереджені при кримінальну відповідальність згідно зі ст.ст. 384, 385 КК України (а.с. 130-131, 144-148).

Таким чином, посилання апеляційної скарги на висновок експерта, як на недостатній доказ по справі є неправомірним.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко