Справа № 405/5981/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

з участю адвоката : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Ленінський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про скасування та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 24.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1500, яким запропоновано стягнути з нього на користь відповідача не повернуті в строк на підставі договору позики, посвідченого 07.11.2012 року ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1547, грошові кошти в сумі 861 028,00 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на 24.06.2015 року сума позики; 384 672,00 грн. - індекс інфляції за весь час прострочення; 31 864 24 грн. 3% річних від простроченої суми на підставі п.5 договору, що разом становить 1 277 501,24 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позов обґрунтовує тим, що в серпні місяці дізнався про наявність вказаного виконавчого напису і вважає його таким, що він не підлягає виконанню та підлягає скасуванню з наступних підстав. В лютому 2015 року до нього звернувся з листом відповідач та повідомив, що ним не повернуто кошти за договором позики і повідомив про намір звернутись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. У відповідь на цей лист, ним на адресу відповідача також було надіслано лист, в якому він просив надати йому копію розписки про отримання коштів саме в доларах США, написання якої передбачене п.2 договору позики, але відповідь на цей лист на його адресу не надійшла.

04.06.2015 року ним було отримано лист приватного нотаріуса ОСОБА_4, яким нотаріус в порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат» передав йому заяву ОСОБА_3, в якому відповідач повідомив його, що він винен йому 822 722 грн., а також індекс інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Із вказаним розрахунком боргу він не погодився. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не враховано, що ним частково повертались кошти, зокрема: 28.10.2014 року 14 600 грн., 13.11.2014 року 15 000 грн., 29.01.2015 року 3 000 грн., про що свідчать квитанції. Розрахунок суми боргу не відповідає сумі, вказаній в договорі позики, розрахунки здійснені відповідачем одноособово, він отримав кошти в сумі 327 600 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США за комерційним курсом на день підписання договору і цю суму зобов»язався повернути, але не відомо з яких причин сума неповернутої позики визначена відповідачем 861 028 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день вчинення виконавчого напису. Внаслідок цієї розбіжності невірно розраховано індекс інфляції та 3% річних.

Посилаючись на вказані обставини. норми діючого законодавства, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та проси позов задовольнити. При цьому, послався на відсутність розписки, відповідно до умов договору.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду для приєднання до матеріалів справи оригінал розписки на суму 40 000 доларів США, пояснила, що виконавчий напис вчинено відповідно до умов договору та норм діючого законодавства. просила відмовити в задоволенні позову.

Треті особи приватний нотаріус ОСОБА_4 та представник Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки не сповістили. При цьому, нотаріус надав суду заяву і просив розглядати справу у його відсутність.

Суд заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07.11.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1547. Відповідно до п.1 договору позикодавець (ОСОБА_3П.) передав у власність позичальникові (ОСОБА_2О.) грошові кошти в сумі 327 600,00 грн., що еквівалентно 40 000,00 доларів США за комерційним курсом на день підписання договору, а позичальник зобов»язався повернути позикодавцеві суму 327 000,00 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів, а якщо курс НБУ на день повернення коштів буде меншим ніж 1 долар США 8,1900 грн., розрахунок буде проводитись за комерційним курсом на день підписання договору (1 долар США = 8,1900 грн.) в гривнях, у строк до 31.03.2014 року.

Пунктом 2 договору визначено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником в момент підписання цього договору. Підписи сторін на цьому договорі позики грошей та розписка позичальника в їх отриманні свідчать про відсутність з цього боку будь-яких претензій.

Згідно наданого суду оригіналу розписки від 07.11.2012 року ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_3 гроші в сумі 40 (сорок) тисяч доларів США, отримав їх на руки, в чому розписується і зобов»язався їх повернути в строк до 31.03.2014 року.

Крім того, сторони обумовили, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (п.5 договору), у разі коли позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється як на рішення суду так і на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.7 договору), позичальник заявляє, що не матиме заперечень проти вчинення виконавчого напису про безспірне стягнення заборгованості у разі невиконання ним, позичальником. свого зобов»язання (п.8 договору). Сторони домовились, що документом, який підтверджуватиме безспірність заборгованості та встановлює прострочення виконання цього зобов»язання, разом з цим договором, за домовленістю сторін буде вважатись заява позикодавця направлена ним з повідомленням позичальникові у порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат».

На виконання умов договору 03.02.2015 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 лист про наявність заборгованості 40 000 доларів США т намір у 10 денний термін звернутись до нотаріуса для виконання напису нотаріуса. Лист отримано ОСОБА_2 , про що він зазначає в своєму позові.

15.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_4 для вчинення виконавчого напису. Нотаріусом на адресу ОСОБА_2 був направлений лист від 15.05.2015 року за вих. № 07/02-24 та запропоновано повідомити про наявний судовий спір, пред»явити копію ухвали суду про відкриття провадження по справі стосовно цього спору.

12.06.2015 року ОСОБА_2 повідомив нотаріуса про незгоді з сумою, пред"явленою ОСОБА_3, але при цьому не надав документів, що підтверджували б наявність судового спору між ними.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 11 72, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірніеть заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, вказаними нормативними актами встановлено, що в основі вчинення виконавчого напису як нотаріальної дії є факт безспірності відповідальності боржника. Вчинення виконавчого напису це не вирішення спору між кредитором та боржником (на що нотаріус не наділений повноваженнями), а підтвердження безспірності зобов'язань боржника на підставі відповідних документів.

Безспірність заборгованості боржника перед кредитором можлива лише у двох випадках:

1) з існуванням суми боргу погоджуються обидві сторони.

2) заборгованість підтверджена рішенням суду, яке набрало законної сили.

В усіх інших випадках це спірна заборгованість, яка грунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 60 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні представником позивача не доведено факту погашення боргу за вказаним договором ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 надані суду квитанції стосуються повернення зворотної фінансової допомоги та за договором № 328868.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та наявність підстав для вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виконавчого напису.

Враховуючи, що 06.10.2015 року судом було вжито заходи забезпечення позову по даній справі зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса 24.06.2015 року, на даний час необхідність вжиття заходів забезпечення позову відпала, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову відповідно дол. Ухвали суду від 06.10.2015 року.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Ленінський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про скасування та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Скасувати заходи забезпечення позову відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2015 року

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко