Справа № 496/1593/15-ц
Провадження № 2/496/903/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Біляївського районного суду

Одеської області

В складі головуючого судді: Груца Є.Є.

При секретарі: Камочкіна А.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і просить суд стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та зборів НОМЕР_2 ) суму інфляційних збитків від прострочено суми за період з серпня 2014р. по березень 2015р. у розмірі 26 680 (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та зборів НОМЕР_2 ) суму трьох відсотків річних в період з серпня 2014 року по березень 2015 року у розмірі 1667( одна тисяча шістсот шістдесят сім ) гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та зборів НОМЕР_2 ) проценти за користування грошовими коштами з серпня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 8 665 (вісім тисяч шістсот шістдесят п'ять) гривень 56 коп.

Відповідач позов не визнає і просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за первісною позовною заявою відмовити повністю.

Визнати недійсним договір позики грошових коштів від 02 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов, та зустрічний позов не підлягають задоволенню.

Як встановлено судом другого серпня 2012 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів. Пунктом 1 Договору передбачалося, що позивачем передавалося у власність Відповідача грошові кошти у розмірі 83 360 (вісімдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, що на момент укладання договору становило 10 292 доларів США, строком на два роки до 2.08.2014року, а Відповідач зобов'язувався повернути позивачу таку ж суму грошей без сплати процентів за користування чужими коштами на умовах, визначених Договором. Пунктом 3 Договору передбачено, що Відповідач зобов'язується повертати позивачу кошти щомісяця в рівних частках до дня повернення позики.

Позивач вважає, що відповідач порушив умови Договору, не повернув борг і тому звернувся до суду з позовом про стягнення суми коштів у зв'язку з інфляцією гривні за прострочений період повернення боргу та відсотків за користування коштами, а саме сума інфляційних збитків з серпня 2014 року по31 березня 2015 року включно та трьох відсотків річних з серпня 2014р. по березень 2015р.

Сума інфляційних збитків з серпня 2014 року по березень 2015 року складає 26 680 (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень

Сума трьох відсотків річних в період з серпня 2014 року по березень 2015 року складає 1667( одна тисяча шістсот шістдесят сім ) гривень 20 коп.

В своїй зустрічні позовній заяві відповідач позов не визнає і просить суд визнати договір позики недійсним з тих підстав, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, познайомився з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 влітку 2011 року, коли виконував у них на присадибній земельній ділянці роботи по встановленню системи автоматичного поливу. З того часу у них, зав'язались дружні відносини.

Після сплину деякого часу дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_4, запропонувала йому роботу продавця-консультанта в одному з їхніх магазинів.

Для того, щоб вони могли «спокійно допустити його в магазин» для реалізації їхнього товару, вони запропонували йому підписати з ними договір займу грошових коштів на суму 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень, на таку суму вони особисто оцінили товар, який знаходився в магазині. Тобто, як вони йому пояснювали, цей договір був свого роду страховкою або гарантією того, що він не зіпсую та не розтрачу товар, який знаходився в магазині ринку «Куяльник», що він і зробив.

Гроші в борг він у ОСОБА_1 згідно договору позики не брав і розписки про їх отримання не писав, тобто договір позики фактично не було виконано.

Суд вважає, що 02 серпня 2012 року договір позики грошових коштів на суму 83 360 (вісімдесят три тисячі триста шістдесят) грн. було підписано та нотаріально посвідчено, але реальної передачі коштів за даним договором не відбулося, оскільки Сторони даного договору переслідували зовсім іншу мету.

Таким чином, сторони не надали суду доказів, що Позичальник за даним договором - ОСОБА_2., мав на меті отримувати та отримав кошти від Позикодавця - ОСОБА_1, а Позикодавець - ОСОБА_1 мав на меті передавати кошти ОСОБА_2

Суд вважає, що у суда немає підстав для визнання договору позики недійсним, так як ОСОБА_2 не надав для цього доказів.

Але у суда немає підстав і для задоволення позову ОСОБА_1, так як ОСОБА_1 не надав суду доказів про отримання ОСОБА_2 коштів згідно договору позики.

Підтвердженням того, що гроші дійсно не передавались відображено в самому договорі позики грошових коштів від 02.08.2012. А саме, в п. 1 даного Договору зазначено: «Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти у сумі 83 360 гривень, що на момент укладення цього договору за курсом 8,1 продажу доларів США Нацбанком України приватним особам є еквівалентом суми 10292 (десять тисяч двісті дев'яносто два) доларів США, строком на два роки до другого серпня дві тисячі чотирнадцятого року, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів без сплати процентів за користування грошовими коштами на умовах визначених цим договором». В даному ДОГОВОРІ відсутня стандартна фраза, яка властива всім договорам позики «Позичальник приймає, чи прийняв, чи можливо прийме в майбутньому грошові кошти».

Тобто, фактично у тексті даного Договору спостерігається лише наміри Позикодавця до укладення такого договору, а акцепт Позичальника, тобто прийняття умов даного договору та прийняття коштів за договором, відсутній.

Крім того, суд вважає, що досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215, ЦПК України, ст. ст. 612, 625, 1048 ЦК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської

області через Біляївський районний суд, протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Груца Є.Є.