Провадження № 4-с/344/15/15
У Х В А Л А

22 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Кондратів Х.І.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не винесення постанови про зняття арешту з майна та зобовязання зняти арешт з майна боржника,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.ст. 383-385 Цивільного процесуального кодексу України, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не винесення постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_2, накладеного постановою державного виконавця від 07.04.2014 року та просив зобовязати державного виконавця зняти арешт з майна боржника. Скаргу мотивовано тим, що виконавчий лист, за яким проводилося стягнення з ОСОБА_2Г аліментів, повернуто стягувачу, а отже відсутні підстави арешту майна боржника.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримала та суду пояснила, що заявник сплатив 36000,00 грн. аліментів 05 серпня та 06 серпня 2014 року, у звязку з відїздом за кордон. Крім того, стягнення припинене у звязку з поверненням виконавчого листа стягувачу. Заявник не може реалізувати свою майно, оскільки на нього безпідставно накладено арешт. Просила заяву задовольнити.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце судового розгляду скарги. Враховуючи положення ст. 386 ЦПК України, та те, що жодних доказів поважності причини неприбуття у судове засідання державний виконавець суду не представив, суд вважає, що скаргу слід розглянути за його відсутності, надіславши йому копію ухвали для забезпечення можливості оскарження.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановою № 16405877 від 28.07.2014 року старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 на майно боржника ОСОБА_2 накладено арешт у звязку з стягненням з нього аліментів (а.с. 2).

Постановою № 16405877 від 07.04.2014 року старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с. 3).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець в межах повноважень відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», та чи оскаржувана постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця діяльність; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає постанову № 16405877 від 07.04.2014 року законною та такою, що не підлягає до скасування у зв'язку з наступним.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виїзду особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, на постійне місце проживання до іноземних держав, з якими Україна не уклала договорів про надання правової допомоги, стягнення аліментів за рішенням суду проводиться на день виїзду за весь період до досягнення дитиною повноліття.

У звязку з відсутністю розрахунку суми аліментів, яка підлягає стягненню з боржника до досягнення його молодшою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття суд вважає, що сплачена боржником сума у розмірі 36000,00 грн. не є стягненням аліментів за весь цей період.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

З цих підстав, враховуючи, що виконавче провадження не закінчене, у стягувача є право на повторне предявлення виконавчого документа до виконання, а заявником не доведено добровільну сплату ним аліментів за весь період до повноліття молодшої дитини, суд вважає, що забезпечення виконання рішення суду про стягнення періодичних аліментних платежів у виді арешту майна боржника до повного виконання рішення суду є забезпеченням прав дітей та захистом їх якнайкращих інтересів, а тому не може бути скасоване, у звязку з чим у задоволенні вимог скарги слід відовити.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 47, 74, ст.ст. 208-210, 383-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не винесення постанови про зняття арешту з майна та зобовязання зняти арешт з майна боржника - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику, боржнику та відділу виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бойчук О.В.