Справа №592/6264/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2067/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_3, третя особа: Приватне підприємство «Клімат-С» про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

06 липня 2015 року ПАТ «ДельтаБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що згідно умов кредитного договору від 29 березня 2013 року ПП «Клімат-С» отримало у Банку кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою процентів. На забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_3 та ПАТ «ДельтаБанк» 30 березня 2013 року уклали договір іпотеки, предметом іпотеки за яким є трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1. Позичальник умов договору не виконує, станом на 15 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 206199,72 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом 149506,07 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 16811,46 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами 36756,31 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення процентів 1740,94 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 1137,47 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених відсотків 247,47 грн., а тому посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на квартиру, належну іпотекодавцю ОСОБА_3

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДельтаБанк».

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку. Зазначає, що ОСОБА_1 інформував позичальника та поручителя про розмір заборгованості по кредиту, однак вони не вжили заходів по погашенню боргу. Вважає, що посилання суду на те, що вартість предмету іпотеки в два рази перевищує сумарну заборгованість за кредитом не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки надаючи в іпотеку нерухоме майно, іпотекодавець усвідомлював обсяг відповідальності за договором та наслідки порушення умов кредитного договору.

Заслухавши пояснення представника Банку, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «ДельтаБанк», суд виходив з того, що загальний розмір заборгованості за кредитом менший ніж вартість предмету іпотеки, строк дії кредитного договору не закінчився, позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що лише звернення стягнення на предмет іпотеки є належним способом захисту порушених прав та, що незадоволення вимог завдасть збитків позивачу чи змінить обсяг його прав, тому вважав, що Банком обрано такий спосіб захисту своїх прав, який не є співмірним з обовязком відповідача по виконанню зобовязань.

Колегія суддів не може погодитись з цим висновком суду, оскільки він зроблений на неповно зясованих обставинах, що мають вирішальне значення для справи та у звязку з порушенням норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що підставою для звернення до суду стало порушення боржником ПП «Клімат-С» зобовязань щодо повернення заборгованості суми за кредитним договором від 29 березня 2013 року, тому ОСОБА_1 вважав за можливе в рахунок виконання зобовязань звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність кредитора.

Перевіряючи доводи позивача, встановлено, що на виконання умов договору ПАТ «ДельтаБанк» надав відповідачу кредит у розмірі 200 000 грн. зі сплатою 27,99 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 28 березня 2016 року (а.с. 9 14).

Згідно п. 1.1.2 кредитного договору зменшення ліміту заборгованості здійснюється рівними частинами до 10 числа кожного місяця на суму 5556 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою 30 березня 2013 року ПАТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_3 уклали іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: трьохкімнатна квартира № 119 загальною площею 61,43 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., яка розташована за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська буд. 45. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору міни від 15 вересня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом. Ринкова вартість предмета іпотеки згідно з Експертним висновком субєкта оціночної діяльності станом на 04 жовтня 2012 року складає 400770 грн. (а.с. 15 - 20).

Як вбачається із розрахунку позивача, станом на 18 травня 2015 року відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних платежів, у звязку з чим за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 206199,72 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом 149506,07 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 16811,46 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами 36756,31 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення процентів 1740,94 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 1137,47 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених відсотків 247,47 грн. Розрахунок пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів проведений у період з 17 листопада 2014 року по 12 травня 2015 року, тобто пеня нарахована в межах строку, визначеного ст. 258 ЦК України (а.с. 21).

Визначений позивачем розмір заборгованості неспростований ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направляв ПП «Клімат-С» та ОСОБА_3 листи вимоги в яких повідомляв про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором від 29 березня 2013 року у загальному розмірі 206199,72 грн. станом на 18 травня 2015 року та пропонував в тридцятиденний строк виконати кредитні зобовязання. При цьому попереджав, що у разі невиконання цієї вимоги ПАТ «ДельтаБанк» розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, що підтверджується листами вимогами, реєстром поштових відправлень (а.с. 26 29).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 7.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання зобовязань , вони не будуть виконані (а.с. 18).

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 3 ст. 39 цього Закону передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Отже, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.

Зазначене положення може враховуватися лише в разі, якщо порушенням основного зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

Встановлено, що ринкова вартість предмета іпотеки згідно з Експертним висновком субєкта оціночної діяльності станом на 04 жовтня 2012 року складає 400770 грн., така ж і його заставна вартість (пункти 2.3.1 і 2.3.2 договору іпотеки а.с. 15), а сума заборгованості за кредитом - 206199,72 грн. (а.с. 21).

Установивши, що сума заборгованості за кредитом є неспівмірною із заставною вартістю предмета іпотеки, тобто вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості за кредитом, суд, не врахував, що це не може бути підставою для відмови в позові. Крім того, у порушення частини третьої статті 39 Закону України «Про іпотеку», суд не встановив чи не завдає збитків іпотекодержателю порушення основного зобов'язання та чи не змінює це обсяг його прав.

Встановлено, що на протязі більше року відповідачем фактично не виконується зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, у звязку з чим ОСОБА_1 несе збитки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що щомісячний платіж до 10 числа кожного місяця повинен становити 5556 грн., однак з січня 2014 року боржник належним чином не виконує взяті на себе зобовязання зі сплати тіла кредиту та процентів за користування ним, а з травня 2014 року взагалі перестав здійснювати оплату платежів (а.с. 21). На даний час у ПАТ «ДельтаБанк» розпочато процедуру ліквідації, у звязку з тим, що його віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 144), Банком вживаються заходи по стягненню заборгованості по кредитним договорам, умови яких були порушені, з метою виконання зобовязань перед вкладниками. Таким чином, порушенням виконання зобовязань, позивачу завдано збитків, зокрема, ОСОБА_1 вчасно не отримав процентів за користування кредитними коштами, чергових сум отриманого кредиту, у звязку з чим не може вчасно виконати зобовязання перед вкладниками.

Тому, вказані обставини дають підстави для задоволення позову Банку в частини звернення стягнення на предмет іпотеки.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд України, викладеною у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-340цс15.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Зазначену норму закону також прописано і в договорі іпотеки, зокрема, п. 7.2 договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Представник Банку надав до апеляційного суду звіт про оцінку трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, згідно з висновком субєкта оціночної діяльності ринкова вартість квартири станом на 15 грудня 2015 року становить 448571 грн. Цей висновок не спростований відповідачем та третьою особою.

При розгляді справи апеляційним судом сторонам розяснено їх право на заявлення клопотання про призначення судової оціночно - будівельної експертизи на предмет зясування вартості квартири на час вирішення спору. Відповідного клопотання сторони не заявляли.

Таким чином, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в спосіб набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки законом передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦПК України має право вимагати застосування його судом.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд України, викладеною у постанові від 11 грудня 2013 року у справі N 6-124цс 13.

Суд першої інстанції вказаних обставин та норм Закону не врахував, тому рішення суду підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

У звязку з задоволенням позову Банку, відповідно до ст. 88 ЦПК України на його користь підлягає стягненню судовий збір в сумі 4019 грн. за апеляційний перегляд справи сплачений Банком. Крім того, оскільки позивач на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України, у редакції чинній на день подання позову, був звільнений від сплати судового збору, тому з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п. 1, 4; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» задоволити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» задоволити.

В рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Клімат-С» за кредитним договором № КЮ-ВКЛ-2017006 від 29 березня 2013 року станом на 18 травня 2015 року в розмірі 206199,72 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 березня 2013 року, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк» на трьохкімнатну квартиру № 119 загальною площею 61,43 кв.м., жилою площею 38,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська будинок 45, вартістю 448571 грн., яка на праві власності належить ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» судовий збір в розмірі 4019 грн. грн. за апеляційний перегляд справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -