Справа № 667/900/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді: Прохоренко В.В.

при секретарі: Сноп А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що в ході проведення інвентаризації матеріальних цінностей 11.10.2013 року було виявлено розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю в підзвіті матеріально-відповідальної особи диспетчера автомобільного транспорту ОСОБА_1, по рахунку 2021 «Паливо(бензин)» нестачу 2864,29 л. на суму 54857,90 грн. та по рахунку 2034 «Паливо (диз. паливо) нестачу 50,49 л., на суму 494,10 грн., згідно із цінами видаткових накладних на паливо, отриманих від постачальників. В порушення обов'язків, передбачених посадовою інструкцією та договором диспетчера служби транспорту ОСОБА_1 з січня 2013 року при внесені даних до подорожніх листів під своїм паролем і логіном збільшувала в програмному комплексі «ЕnergyNet» норми витрат пального, а також вносила до подорожніх листів більшу кількість пального ніж фактично видавала водіям, чим спричинила ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» матеріальну шкоду в розмірі 55352 грн. Дані протоколу програмного комплексі «ЕnergyNet», підтвердили перевищення ОСОБА_1 наданих прав щодо внесення змін в норми витрат пального у подорожні листи та безпідставного їх збільшення. Від надання пояснень щодо нестачі та відшкодування шкоди в добровільному порядку ОСОБА_1 відмовилась. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» 55352 грн. з ПДВ матеріальної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Відповідач та її представник в судовому засідання позовні вимоги не визнали просили відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, посилаючись на те, що її вина в причинені матеріальної шкоди відсутня, оскільки позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що виключно ОСОБА_1 мала доступ до вищезазначеного програмного комплексу з відповідними правами внесення норм витрат пального до подорожніх листів. З трудової книжки відповідачки вбачається, що вона 23.04.2012р. була переведена на посаду диспетчера автомобільного транспорту служби транспорту апарату управління позивача, в той же час посадова інструкція, на яку посилається позивач, містить назву посади, яка відмінна від посади, зазначеної в трудовій книжці відповідачки, а саме: диспетчер автомобільного транспорту ремонтно-експлуатаційної майстерні служби транспорту ПАТ «ЕК» Херсонобленерго». Окрім того наказ, яким затверджено норми витрат палива та мастильних матеріалів на підприємстві, не містить підпису від імені відповідачки про ознайомлення її з цим наказом та нормами витрат пального на підприємстві, що свідчить, зокрема, про те, що за умови доведення факту, що в обов'язки відповідачки входило внесення норм витрат до подорожніх листів, власником підприємства не були створені умови для належного виконання відповідачкою її посадових обов'язків. При переведенні відповідачки на посаду диспетчера автотранспорту апарату управління 23.04.2012р. не було проведено обов'язкової інвентаризації на день зміни матеріально-відповідальної особи, що унеможливлює в подальшому встановити факт наявності нанесення матеріальної шкоди внаслідок недостачі ТМЦ (пального) діями відповідачки.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10.04.2008р. ОСОБА_1 прийнята на роботу в «ЕК «Херсонобленерго» на посаду техніка в Цюрупинський РЕЗ і ЕМ,; 23.04.2012р. на підставі наказу № 356-к ОСОБА_1 була переведена на посаду диспетчера автомобільного транспорту служби транспорту апарату, а 23.10.2013р. згідно наказу № 1146к, ОСОБА_1 була звільнена за ст. 38 КЗпП. (т.6 а.с28).

25.04.2012р. між диспетчером автомобільного транспорту служби транспорту ОСОБА_1 та ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» був укладений договір про повну матеріальну відповідальність № 18. (т.1 а.с.74).

В зв'язку з тривалою хворобою диспетчера автомобільного транспорту ОСОБА_1, для запобігання порушення облікової дисципліни, на підставі наказу № 565 від 21.08.2013р. в ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться в підзвіті диспетчера ОСОБА_1 та механіка ОСОБА_2 станом на 22.08.2013р. На підставі якої виявлена нестача яка в кількісному виразі склала 2914,78л., у т.ч.: бензин - 2864,29л., диз. паливо - 50,49л.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до трудового законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей (ч.1ст.134КЗпП України)

Частиною першою статті 135-1 КЗпП України передбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 3 постанови №14 від 29.12.1992року (із послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків, може мати місце лиши при встановленні судом наявності обов'язкових складових для настання матеріальної відповідальності, а саме: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями працівника її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними.

Згідно з ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п.2.2 Посадової інструкції механіка служби транспорту ОСОБА_2 до завдань та обов'язків механіка, зокрема, віднесено - готувати та своєчасно подавати обґрунтовані заявки через програмний комплекс "Energy net" на гаражне обладнання, запасні частини, матеріали, автошини, АКБ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що він займає посаду механіка на підприємстві позивача і також має обмежений доступ до програмного комплексу «ЕnergyNet» та за відсутності відповідачки на робочому місці здійснював оформлення подорожніх листів.

Наказом №41 від 31.01.2012р., затверджено норми витрат палива та мастильних матеріалів на підприємстві. Зазначений наказ не містить підпису від імені відповідачки про ознайомлення її з цим наказом та нормами витрат пального на підприємстві.

Відповідно до п. п. «в» п.3 «Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, ТМЦ, грошових коштів і документів та розрахунків», затвердженої Наказом Мінфіну №69 від 11.08.1994р. проведення інвентаризації є обов'язковим при зміні матеріально-відповідальних осіб (на день прийому-передачі справ). При переведенні відповідачки на посаду диспетчера автотранспорту апарату управління 23.04.2012р. в порушення п. п. «в» п.3 зазначеної Інструкції не було проведено обов'язкової інвентаризації на день зміни матеріально-відповідальної особи.

З висновку № 323/324 від 27.02.2015 року судової економічної експертизи вбачається, що підтвердити документально нестачу ТМЦ (ПММ), встановлену за актом інвентаризації на підприємстві ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» за період роботи з 01.11.2012р. по 21.07.2013р. матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 не надається за можливе.

Також зазначено що за даними первісних документів за період з 01.11.2012 року по 21.07.2013 року в підзвіт диспетчера СТ. ОСОБА_1. надійшло ТМЦ на загальну суму 606998,45 грн., вибуло з підзвіту на суму 632717,91 грн.. Різниця склала від'ємне значення - 25819,46, тобто надійшло ТМЦ менше ніж вибуто.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_3 підтвердила висновок та пояснила, що дійсно з наданих позивачем документів документально підтвердити завдання матеріальної шкоди підприємству не можливо.

Будь яких доказів на спростування зазначеного висновку експерта та підтвердження факту спричинення ОСОБА_1 недостачі саме з її вини, позивачем не надано.

З урахуванням вищевикладеного враховуючи, що належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що саме дії відповідача порушили права позивача суду не надано, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 10,11, 57,60, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, керуючись ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: В.В. Прохоренко