Справа № 201/5336/15ц
Провадження 2/201/1883/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

при секретарі Москалець М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що у шлюбі з відповідачем вони перебувають з 30.09.2010 року, від шлюбу мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони не ведуть спільне господарство, майнових спорів не мають. Сімейні стосунки припинені через різні погляди на життя, на подружні відносини, розходження поглядів на сімейні обов'язки щодо ведення спільного господарства.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач, в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. Письмової заяви про причини своєї неявки та перенесення розгляду справи до суду не надав, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення.

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 30.09.2010 року зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу подружжя має спільну дитину - доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квітня 2014 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть сумісне господарство.

Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Позивачка не наполягає на відновленні дошлюбного прізвища.

Керуючись ст.ст.3, 105, 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.09.2010 року за актовим записом № 134 шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки ОСОБА_1 не змінюється.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.С. Наумова