Справа № 340/789/14-ц
Провадження № 22-ц/779/826/2015
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М.П.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д.,Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

Верховинської селищної ради - Руснак І.М.;

відповідачка ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Верховинської селищної ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи без самостійних вимог: Відділу Держземагенства у Верховинському районі про визнання незаконним рішення селищної ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Верховинського районного суду від 03 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 році ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом та із урахуванням збільшених та уточнених вимог, зазначав, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить трикімнатна квартира АДРЕСА_4, яка нею успадкована після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_7. У квартирі №1 в цьому ж будинку проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Рішенням 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 передано у спільну сумісну власність дві земельні ділянки площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0699 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і будівель, що розташовані по АДРЕСА_4 Посилаючись на те, що в розмір земельних ділянок переданих відповідачам у спільну сумісну власність незаконно приватизована частина земельної ділянки, на якій розташована належна їй квартира, просила визнати незаконним та скасувати рішення 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 р. про затвердження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться в АДРЕСА_1 та передачу- ОСОБА_5. та ОСОБА_6 у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0699 га із земель комунальної власності в межах населеного пункту для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1;

визнати незаконним та скасувати рішення 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 р. про затвердження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться в АДРЕСА_1 та передачу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0044 га Із земель комунальної власності в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1;

визнати незаконним та скасувати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-014 від 11.02.2014 р. виданий на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1;

визнати незаконним та скасувати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-014 від 11.02.2014 р. виданий на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1;

визнати незаконним та скасувати свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд видане на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 реєстраційною службою Верховинського РУЮ Івано-Франківської області;

визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства видане на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 реєстраційною службою Верховинського РУЮ Івано-Франківської області та розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням Верховинського районного суду від 03 березня 2015 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення його позову, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що відповідачі по справі не надали підтверджуваних документів, які вказували, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1, а тому приватизація земельної ділянки для обслуговування житлового будинку є незаконним. Також не враховано, що в матеріалах Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку , будівель і споруд в АДРЕСА_1 виготовленому на ім"я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходиться копія акту приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_9 та рішення сесії Верховинської селищної ради від 26.05.1995р. за №5 з яких вбачається, що ОСОБА_9, матері відповідачів, передано в приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,063 га, в тому числі 0.02 га -рілля,під будівлями -0,02 га, сінокосу-0,023 га по АДРЕСА_1. В Акті приватної власності на землю ОСОБА_9 вказано точні проміри земельної ділянки , які відведені їй в натурі та враховано Г-образне розташування моєї квартири . З однієї сторони розмір земельної ділянки становить 23 м., з протилежної 28 м, тобто різниця становить 5 метрів і конфігурація земельної ділянки має прямокутну форму . Такий же розмір земельної ділянки і такої ж конфігурації повинен був перейти по спадщині у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . але при передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площа земельної ділянки збільшена і по конфігурації (згідно кадастрового плану) земельна ділянка площею 0.0699 га має майже квадратну форму і протилежні сторони земельної ділянки майже рівні. В матеріалах Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є також технічний паспорт квартири АДРЕСА_1 з якого вбачається, що дійсно квартира має Г-образну форму , а також є в наявності копія заповіту від ОСОБА_9., але відсутнє свідоцтво про право на спадщину за заповітом . Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не надали документів про їх право власності на квартиру квартиру АДРЕСА_1 з якого б вбачалося, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками квартири №1 . Тільки після реєстрації відповідачами права власності на квартиру АДРЕСА_1 у них виникає право користування або власності на землю по спадщині . Відповідачка. ОСОБА_5 суду не надала такі документи і вони відсутні в Проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , що є ще однією підставою для скасування вищезгаданих рішень. Земельна ділянка площею 0,0044га при житті ОСОБА_9 не належала. Державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_9 не видавався. Крім цього, з рішення сесії Верховинської селищної ради від 26.05.1995р. про передачу в приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки вбачається , що загальна площа земельної ділянки становить -0,063 га , в тому числі ріллі 0,02 га, під будівлями -0.02 га , сінокосу - 0.023 га., тобто під будівлями ( для обслуговування житлового будинку ) ОСОБА_9. передано земельну ділянку площею 0,02 га, решту земельна ділянка площею 0,043 га передана ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства. В приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передано земельну ділянку площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка не належала спадкодавцю ОСОБА_9 згідно заповіту. Попереднім власником квартири АДРЕСА_4 був мій батько - ОСОБА_10, який квартиру отримав по заповіту від ОСОБА_11 . Батьком була спадщина по заповіту належно переоформлена та видано свідоцтво про право на спадщину Верховинською державною нотаріальною конторою 04.02.2003р. Земельна ділянка була в користуванні ОСОБА_11 для обслуговування його квартири і перейшла до батька також в користування. З Генерального плану забудови АДРЕСА_1 за 2007р., вбачається що дійсно, на той час коли батько ще був живий , земельна ділянка була в його користуванні. Вважав, що суд прийняв незаконне та необгрунтоване рішення, яке згідно ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги,апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважають оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим і просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 року, відповідно ст.20,118,120 Земельного кодексу України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правомірно передано у спільну сумісну власність дві земельні ділянки площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0699 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і будівель, що розташовані по АДРЕСА_1, так як згідно заповіту посвідченого державним нотаріусом Верховинської нотаріальної контори від 26.02.2008 року вони в рівних частках отримали майно - 43/100 частини житлового будинку та земельну ділянку розміром 0,063 га по АДРЕСА_1, які належали на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 при цьому ОСОБА_2 право власності чи право користування земельною ділянкою не порушено.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з пунктами "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України.

Так, частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Судом встановлено, що у 1957-1958 роках Верховинським лісокомбінатом Верховинського району був побудований двоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради від 25.09.1990 року за вказаним будинком закріплено земельну ділянку розміром 0,04 га. Згідно договору купівлі продажу від 12 червня 1993 року Верховинський лісокомбінат продав, а ОСОБА_9 купила 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат жилою площею 32,2 кв.м., загальною площею 62,6 кв.м. Рішенням сесії Верховинської селищної ради від 26 травня 1995 року ОСОБА_9 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,063 га, в тому числі ріллі 0,02 га, під будівлями 0,02 га, сінокосу 0,023 га. та 31 травня 1995 року їй видано Акт приватної власності на землю, який зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №2 (а.с.145-150).

26.02.2008 року ОСОБА_9 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Верховинської нотаріальної контори, згідно якого все належне їй майно в рівних частинах заповіла ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Відповідно свідоцтва про смерть від 04 січня 2013 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 71,72).

Згідно даних, які містяться в довідці за №3954 від 24.10.2014 року виданій Верховинським районним центром управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зареєстровані за місцем проживання по АДРЕСА_4

Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 11 серпня 2014 року, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_10 успадкувала трикімнатну квартиру, жилою площею 52,4 кв.м. загальною площею 83,4 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_4. За вказаною частиною будинку закріплена земельна ділянка розміром 0,02 га, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради від 25.09.1990 року (а.с.145-150).

Відповідно кадастрового плану виготовлено для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_4 ОСОБА_2 претендує на земельну ділянку площею 0,0485 га (а.с.16).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

Отже, передаючи 20.12.2013 року, відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в спільну сумісну власність дві земельні ділянки площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0699 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і будівель, що розташовані по АДРЕСА_1,Верховинська селищна рада діяла в межах повноважень, передбачених ст.ст. 12,116,122 ЗК України і не допустила порушень прав ОСОБА_2 щодо користування земельною ділянкою, оскільки остання після смерті ОСОБА_10 успадкувала трикімнатну квартиру, жилою площею 52,4 кв.м. загальною площею 83,4 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_4, за яким закріплена земельна ділянка розміром 0,02 га.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що конфігурацією площі переданих відповідачам земельних ділянок порушується право позивачки на земельну ділянку необхідну для обслуговування будинку, так як спростовуються її погодження, які містяться в акті встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування від 26.06.2013 року (а.с.80,81).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване рішення по суті правильним і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити. Рішення Верховинського районного суду від 03 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

Р.Й.Матківський