Справа № 524/5047/15-ц
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого - судді Рибалка Ю.В.,
при секретарі Никифоренко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Відповідач отримала суму позики 18 січня 2013 року, про що нею власноручно написана розписка.
У порушення умов Договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 12.06.2015 має заборгованість.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не прибула, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.
Ураховуючи факт неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті за її відсутності з ухваленням по справі заочного рішення. на підставі наявних у справі доказів
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу
Оскільки відповідачем фактично прострочено виконання свого грошового зобов'язання щодо повернення позики, вимога позивача щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, індексу інфляції та повернення суми позики є доведеною та підлягає задоволенню. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року за №6-140цс13, яка згідно зі ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для судів.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики.
При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Зміст договору укладеного між сторонами не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам та відповідає, загальним вимогам і додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Керуючись ст.10, 11, 60, 79, 81, 88, 212, 213, 215, 226, 360-7 ЦПК України, ст. 625, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України, постановою Верховного Суду України від 25.12.2013 року за №6-140цс13, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 у повернення сплаченого судового збору 250,28 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Автозаводським районним судом м. Кременчука за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Автозаводського районного суду м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд, якщо заяву не було подано.
Суддя Ю.В. Рибалка