Справа № 359/1993/15 Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/780/4707/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 26 29.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Роговській Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 613 000,00 доларів США з погашенням кредиту на умовах та в порядку, передбаченому договором кредиту, з початковою відсотковою ставкою 14,00% річних, а також у відповідності до графіку погашення кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 15 вересня 2033 року.

В забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов»язань за договором кредиту, 16 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_3 зобов»язується нести солідарну відповідальність за виконання позичальником обов»язків перед позивачем, що випливають з договору кредиту.

В цей же день, 16 вересня 2008 року, в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов»язань за договором кредиту, між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_4 зобов»язується нести солідарну відповідальність за виконання позичальником обов»язків перед позивачем, що випливають з договору кредиту.

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов»язання за договором кредиту виконав повністю, натомість позичальником ОСОБА_2 не виконувались обов»язки щодо повернення кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого за договором станом на 10.02.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 1 252 724 дол. США 92 цента, що еквівалентно 31 118 307 грн. 12 коп., та складається з: суми заборгованості за кредитом - 604 828,00 дол. США, що еквівалентно 15 024 226,91 грн.; суми заборгованості за відсотками - 525 024,86 дол. США, що еквівалентно 13 041 877,36 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 23 911,40 дол. США, що еквівалентно 593 970,99 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 98 960,66 дол. США, що еквівалентно 2 458 231,86 грн.

Враховуючи те, що відповідачі ухиляються від добровільного виконання своїх обов»язків згідно договору, ПАТ «Укрсоцбанк» просив ухвалити рішення про стягнення з них в солідарному порядку на свою користь заборгованості за договором кредиту від 16 вересня 2008 року в розмірі 1 252 724 дол. США 92 цента, що еквівалентно 31 118 307 грн. 12 коп., та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ПАТ «Укрсоцбанк» з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2008 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», уклав з ОСОБА_2 договір кредиту №007/726525-KR, за яким зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 613 000 доларів США. Відповідач зобов'язався щомісячно до 15 вересня 2033 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14% річних. У разі прострочення строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.6-10).

В той же день, 16 вересня 2008 року, АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно договір поруки №007/726531-РО та договір поруки №007/726530-РО, відповідно до умов яких ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов'язалися відповідати солідарно у повному обсязі перед ПАТ «Укрсоцбанк» за виконання ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (а.с.11-12, 13-14).

Також встановлено, щоОСОБА_2 неналежним чином виконує грошові зобов'язання і станом на 10 лютого 2015 року розмір заборгованості за договором кредиту №007/726525-KR від 16 вересня 2008 року становить 1 252 724 дол. США 92 центи, що складається з суми заборгованості за кредитом - 604 828 дол. США, суми заборгованості за відсотками - 525 024 дол. США 86 центів, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 23 911 дол. США 40 центів, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 98 960 дол. США 66 центів, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.3-5).

Крім того встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року в цивільній справі за позовом АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АКБ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотова О.В., про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки, позов АКБ «Укрсоцбанк» - задоволено, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено (а.с.53-56).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строків позовної давності, однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки умовами договору кредиту, укладеного між сторонами 16 вересня 2008 року, передбачено строк виконання до 15 вересня 2033 року, на час розгляду справи заборгованість за договором не погашена, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком не виконано, вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором кредиту з позичальника ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах визначеного законом трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками та річного строку по вимогам про стягнення пені.

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.154-156) розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитом за період з 05.03.2012 року по 05.03.2015 року становить 574 364,00 дол. США, що в еквіваленті дорівнює 14 267 486,07 грн.; розмір заборгованості за відсотками за період з 05.03.2012 року по 05.03.2015 року становить 252 146,07 дол. США, що в еквіваленті дорівнює 6 263 433,26 грн. Згідно цього ж розрахунку розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 21.03.2014 року по 05.03.2015 року становить 22 696,59 дол. США, що в еквіваленті дорівнює 563 794,45 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 21.03.2014 року по 05.03.2015 року становить 93 088,18 дол. США, що в еквіваленті дорівнює 2 312 356,48 грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за договором кредиту становить 942 294,84 дол. США, що в еквіваленті дорівнює 23 407 070,26 грн.

Оскільки строк дії договору кредиту, укладеного між сторонами, не закінчився і заборгованість за ним відповідачем не погашена, вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, в межах визначеного законом трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками та річного строку по вимогам про стягнення пені згідно наданого позивачем апеляційному суду розрахунку, який відповідачем спростований не був.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову відносно ОСОБА_2 підлягає скасуванню в зв»язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Разом з тим, рішення суду про відмову в позові в частині вимог позивача до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як поручителів, є обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки (пункт 6.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за основним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред»явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред»явлення до нього позову. При цьому в разі пред»явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов»язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов»язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення-вимоги про негайну сплату заборгованості за договором кредиту в розмірі 683 120 дол. США 20 центів та 47 537,79 грн. (а.с.138-146). Зазначені повідомлення-вимоги ОСОБА_3 отримала 14.11.2009 року, а ОСОБА_4 отримав 10.11.2009 року, що підтверджується наявними в справі копіями поштових зворотніх повідомлень (а.с.137).

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості за договором кредиту, починаючи з 14.11.2009 року щодо ОСОБА_3 та з 10.11.2009 року відносно ОСОБА_4, протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Оскільки позивачем фактично змінено дату виконання основного зобов'язання - до 14.11.2009 року для ОСОБА_3 та до 10.11.2009 року для ОСОБА_4, а з позовом до суду позивач звернувся лише в березні 2015 року, тобто з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, висновок суду першої інстанції про відмову в позові в частині стягнення заборгованості з поручителів в зв»язку з припиненням поруки є законним та обґрунтованим, і доводи апеляційної скарги позивача висновків суду в цій частині не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині відмови у задоволенні позову щодо ОСОБА_2 з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк». Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалене на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Оскільки позов частково задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають стягненню понесені ним по справі судові витрати на суму 5 481 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 16.09.2008 року на суму 23 407 070 грн. 26 коп., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 14 267 486 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 6 263 433 грн. 26 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 563 794 грн. 45 коп. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 2 312 356 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати на суму 5 481 грн.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :