АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4838/15 Головуючий 1 інстанції Покальчук Ю.М.
Справа № 631/970/14 Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: захист прав споживачів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П., Довгаль А.П.,

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в в особі представника ОСОБА_6 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів , -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року до суду звернулася представник позивача ОСОБА_6, яка діє в інтересах громадянки ОСОБА_5, з позовом про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів де відповідачем є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» міста Дніпропетровськ.

ОСОБА_5 обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що відповідач позбавив її права розпорядження своїми грошовими коштами, що розміщені на рахунках, які були відкриті в ПАТ КБПРИВАТБАНК», всупереч умовам укладених договорів і просила зобов'язати відповідача поновити її порушені права, перевівши заблоковані рахунки обслуговування до іншого відділення банку, відновити їх обслуговування і надати можливість користування рахунками.

В уточненій позовній заяву, ОСОБА_5 змінила свої позовні вимоги у зв'язку з небажанням відповідача добровільно поновити порушене право і просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 240120,50 грн. та 485544,09 доларів США.

По суті справи представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 07.05.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (в Севастопольській філії) в особі голови правління банку Дубілета O.B. і ОСОБА_5 був укладений договір № SAMDN5642 (Вклад VIP) , згідно з яким позивач розмістив в банку депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 150000 грн. з можливістю проведення довкладення суми вкладу, строк вкладу 366 днів з можливістю неодноразової пролонгації договору, процентна ставка 16 % річних. 25.07.2012 року укладено договір SAMDN5747 (Вклад «Депозит VIP»), за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 60000 доларів США . на строк 12 місяців до 25.07..2013 року. включно зі сплатою 16 % (а.с.9,10,11). Зазначені договори укладені сторонами у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Севастополі вул. Вакуленнчука,10, кор/сч8260 в КРУ НБУ.

Відповідно до довідки банку №39943886 від 15.05.2014 року, що була видана ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 (а.с.12) у позивачки маються залишки коштів на рахунках банку.

Представник Банку в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що оскільки майновий комплекс Філії "Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Був націоналізований окупаційною владою, уся інформація щодо правовідносин між банком, та його клієнтами як у паперовому, так і у Електронному вигляді залишилась на територій АРК і доступ до неї у Банка відсутній. У зв'язку з цим Банк не може підтвердити наявність договірних відносин між позивачем та Банком, а відтак не визнає їх. На думку відповідача твердження позивача, що між ним та Банком було нібито укладені депозитні договори не може бути предметом судового і розгляду оскільки у суд надані лише копії договорів. В договорах вбачається виконання підпису особи і печатки Банку шляхом копіювання та закладення копії печатки з підписом. З умов договору позивач повинен був внести на рахунки Банку кошти у вигляді вкладу. Проте на підтвердження виконання цієї умови договору позивач квитанцій не надав.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення винесено судом в результаті порушення і неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи. Вважає, що довідка від 15.05.2014 року, що видана Банком є безспірним доказом у справі, оскільки містить інформацію про всі рахунки позивача, які чинні на момент її видачі із зазначенням: номерів рахунків, валюти рахунків, залишків грошових коштів на рахунках, а також всіх анкетних даних позивача. Судом не надано належної оцінки іншим доказам по справі - листуванню сторін, що також слугує доказом існування правовідносин між сторонами з укладених договорів, а також обов'язків відповідача з виконання свого основного обов'язку за договорами - повернення Позивачеві належних йому грошових коштів. Доводи представника Відповідача про те, що Позивач отримав або має отримати внесені до банку кошти за укладеними з банком договорами від створеного на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя «Фонду захисту вкладників», суд вважає безпідставними, оскільки створення і існування цього фонду суперечить законодавству України і ніяким чином не впливає на договірні обов'язки Відповідача. Крім того апелянт вважає, що судом першої інстанції не врахована практика Європейського Суду з прав людини.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вина в діях ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведена, оригіналів платіжних документів не надано. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказані вимоги залишились поза увагою суду першої інстанції.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525, 526 ЦК України).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняв від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Статтею 1061 ЦК України встановлено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (ч. ч. 1,4, 5).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2012 року укладено договір SAMDN5642 (Вклад «Депозит VIP»), за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв від ОСОБА_10 гроші в сумі 150000 грн. на строк 365 днів до 07.05.2013 року. включно зі сплатою 16 % (а.с.8).

25.07.2012 року укладено договір SAMDN5747 (Вклад «Депозит VIP»), за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв від ОСОБА_10 гроші в сумі 60000 доларів США . на строк 12 місяців до 25.07..2013 року. включно зі сплатою 16 % (а.с.9,10,11). Зазначені договори укладені сторонами у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Севастополі вул. Вакуленчука,10, кор/сч8260 в КРУ НБУ.

В пунктах 6,7 Договору № SAMDN0 642 (Вклад «Депозит VIP») та договору SAMDN5747 (Вклад «Депозит VIP»)сторони погодили, що виплата суми вкладу здійснюється банком, починаючи з першого робочого дня банку за закінченням строку вкладу.

У випадку, якщо у строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, цей договір продовжується ще на один строк, вказаний у Таблиці 1 цього Договору. Договір продовжується неодноразово без явки клієнта. При цьому обчислення нового строку вкладу починається з дня, що слідує за датою закінчення попереднього строку вкладу. При продовженні договору розрахунок процентів на кожен новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для депозитних вкладів, що продовжуються, даної назви і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до даного договору. Проценти за поточний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з урахуванням додатків, що передбачені п. 2 і п. З цього Договору. Наступне продовження договору здійснюється в такому ж порядку. З урахуванням особливостей програмного забезпечення банку, при продовженні строку вкладу банк має право змінити номер вкладного рахунку без укладання додаткових угод до даного договору. При цьому новий номер рахунку відображується у виписці по вкладу.

Згідно довідки №39943886 від 15.05.2014 року (а.с.12) станом на 15 травня 2014 року на рахунках ОСОБА_5 маються кошти у доларах США 2142,98 доларів, 4210909,75 доларів, 61421,36 доларів США, що складає 485544,09 доларів, та кошти у гривнях - 2153,03 грн., 11683,42 грн., 21037,57 грн. 203905,94 грн., 1340,54 грн., що складає 240120,50 грн.

Починаючи з 15 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» спочатку тимчасово, а потім і зовсім припинив роботу своїх відділень на території Криму, а 18 березня 2014 року на офіційному сайті Приватбанк розмістив повідомлення для клієнтів, що з цієї дати припиняються всі операції по банківським рахункам клієнтів банку у Кримському регіоні. Заблоковані усі рахунки, скасовано можливість проведення безготівкових платежів, що фактично позбавило позивачку можливості користуватися належними їй грошовими коштами, що залишилися на її банківських рахунках у відповідача.

Позивачка звернулася до клієнтської підтримки відповідача по телефону і отримала довідку №39943886 від 15.05.2014 року в якій зазначено перелік усіх рахунків позивачки із залишками коштів на цих рахунках. Відповідач зазначену довідку не спростував, як і не спростував укладених з позивачкою та представлених нею договорів SAMDN5642 та SAMDN5747 про внесення до банку грошових коштів. Відповідачам також не спростована видача позивачці грошових карток VISA PLATINUM та VISA ELECTRON (а.с.10,11) на яких згідно довідки від 15.05.2014 року (а.с.12) знаходяться кошти позивачки.

Таким чином судом першої інстанції фактично встановлено, що зазначені позивачкою грошові кошти були внесені нею у відділення банку відповідача у м. Севастополі, знаходяться у користуванні банку і відповідач не бажає ці кошти в супереч укладеному договору та вимогам закону повертати.

У справі Zolotas проти Греції (№ 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне:

«Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому прво користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin I Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня 2011 року)».

За статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У (з наступними змінами) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючи повернути кошти, які належать ОСОБА_10 на праві власності, ПАТ КБ «ПриватБанк» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Першого Протоколу).

Цей же принцип закріплено в ст. 41 Конституції України.

Оскільки ОСОБА_5 позбавлена права користуватися своїм майном, а саме грошовими коштами, які ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав від неї на умовах строковості та платності, та до цього часу не повернув, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Розмір заборгованості підтверджено довідкою банку (а.с.12) згідно якої заборгованість по доларам США складає 485544,09 доларів США, а по Українській гривні - 240120,50 грн.

Посилання відповідача на те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя після окупації не мав можливості здійснювати банківську діяльність на даній території, не є підставою для відмови в задоволенні позову.

На момент розгляду справи АРК, на території якої були відкриті банківські рахунки ОСОБА_10, має статус тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № Ш «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № Ш) банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 Закону № Ш банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку відповідно до ст. 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-УП «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» поширюється дія Конституції та законів України.

Безпідставними є також заперечення відповідача з посиланням на те, що позивачкою не надано належних документів на підтвердження того, що вона вносила зазначені нею кошти у відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Севастополі. Зазначені заперечення спростовуються наданими позивачкою договорами про передачу баку грошових коштів (а.с.8,9), ксерокопіями пластикових карток, які видані позивачці ПАТ КБ «Приватбанк» та наданою і не спростованою довідкою банку на ім'я ОСОБА_5 про наявність грошових коштів на її рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 15.05.2014 року.

Таким чином, оскільки стороною укладеного з позивачкою вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за Договором № БАМПУОІ10 (Вклад «Депозит УІР») має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Севастопольська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 5 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору за ставками, встановленими Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-У1 «Про судовий збір». При цьому від сплати судового збору (пункт 17 статті 5 цього Закону), наприклад, за подання позовів, апеляційної/касаційної скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише в разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів, наприклад, за позовами банку про стягнення кредитної заборгованості, що відповідає змісту частини третьої статті 22 Закону України «По захист прав споживачів».

Оскільки ОСОБА_5 звільнена від сплати судових витрат, сума судового збору підлягає стягненню з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року скасувати. Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 240120 грн.50 коп., та 485544,09 доларів США.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -