Справа № 128/2137/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Ільченко Ю.В., за участю, без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мізяківсько - Хутірської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2015 року позивач звернувся до суду із дійсним позовом. Свій позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно - земельну ділянку, площею 1,6178 га в межах згідно з планом, яка розташована Вінницький район, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

13 травня 2011 ОСОБА_2 склала заповіт на її користь, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла їй вищевказану земельну ділянку, але у нотаріуса вона оформити свої спадкові права не в змозі, так як втрачений оригінал державного акту на права власності серії НОМЕР_3.

Зазначила, що інші спадкоємці та особи, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_2 відсутні. Спадщину вона прийняла належним чином, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. Просить визнати право власності на вказану земельну ділянку.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач, представник Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, суду надано заяву, згідно якої сільська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та сторонами не оскаржувалося, що спадкодавець ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мізяківські-Хутори, Вінницького району Вінницької області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (виданого повторно) серії НОМЕР_4 від 09.12.2014 року (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1,6178 га в межах згідно з планом, яка розташована Вінницький район, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації 08.09.2008 року за № 1765, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №81 (а.с. 17). Однак, оригінал державного акта втрачено, що підтверджується копією оголошення в газеті «Подільська Зоря» від 04 червня 2015 року № 24 (8547) (а.с. 26 ).

В зв'язку з чим, як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 травня 2015 року № 1220/02-17, винесеного державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на землю (а.с. 7).

За життя ОСОБА_2 13 травня 2011 року склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,6178 га, що розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Даний заповіт посвідчено секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району та області та зареєстровано в реєстрі за № 219 (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, оскільки подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, що підтверджується заявою від 17.12.2014 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №646/2014 (а.с.43).

Інші спадкоємці та особи, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_2 відсутні.

З копії спадкової справи № 646/2014 року від 17 грудня 2014 року, заведеної після смерті ОСОБА_2, вбачається, що позивач є єдиний спадкоємиць після смерті спадкодавця який прийняв спадщину (а.с. 42-46).

Відповідно до звіту експертної грошової оцінки земельна ділянка, належить ОСОБА_2 (а.с. 9-16).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що передбачено ст. 1233 ЦК України.

Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку розміром 1,6178 га в межах згідно з планом, яка розташована Вінницький район, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті позивача , відповідач визнав позовні вимоги, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушуючи прав та інтересів третіх осіб.

Керуючись ст. 1218, 1225, 1268,1269 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мізяківсько - Хутірської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку площею 1,6178 га, що розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації 08.09.2008 року за № 1765, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №81.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: