Номер провадження: 22-ц/785/1393/15
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар" в особі Одеської філії Приватного акціонерного товариства "Київстар" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

04.04.2014 року ПрАТ "Київстар" в особі Одеської філії ПрАТ "Київстар" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідача заборгованість в сумі 20795,14 гривень (20081,49 грн. - основного боргу, 80,42 грн. - інфляції, 199,97 грн., - 3% річних та 433,26 грн. - пені), а також судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

В обґрунтування позову посилались на те, що 08.01.2002 року між ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." та ОСОБА_2 була укладена Угода про надання послуг стільникового (мобільного) зв'язку. Отримавши послуги роумінгу, відповідач оплату наданих послуг не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість, тому вони вимушені звернутися до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2014 року задоволено позов ПрАТ "Київстар" в особі Одеської філії ПрАТ "Київстар". Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ "Київстар" заборгованість в сумі 20795,14, з яких:(20081,49 грн. - основний борг, 80,42 грн. - інфляція, 199,97 грн. - 3% річних та 433,26 грн. - пеня, та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи скарги, пояснив, що перебуваючи за межами країни, скористався власним телефоном для "закачування" програм, але вважав, що користується безоплатною послугою WiFi. У задоволенні позову просив відмовити або зменшити розмір стягнення, оскільки його повинні були повідомити про неможливість відключення від мережі Інтернет, враховуючи, що на його рахунку було всього 6 гривень.

Представник ПрАТ "Київстар" Корнєєва К.М. вважала скаргу необґрунтованою, а рішення суду - законним, пояснив, що відповідач скористався послугами роумінгу, про тарифи його було повідомлено, сума до сплати пояснюється великим обсягом інформації, яку останній "закачав" на телефон, та надала розрахунок боргу. Крім того, пояснила, що технічна можливість відключити абонента від користування послугою за недостатності коштів на рахунку на той час була відсутня, і про таку неможливість його було повідомлено автоматично разом із повідомленням про тарифи в роумінгу.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 08.01.2002 року між ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." та ОСОБА_2 була укладена Угода про надання послуг стільникового (мобільного) зв'язку.

На підставі протоколу №53 від 14.03.2011 року ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." було змінено на ПАТ "Київстар".

Відповідно до п.2 вищезазначеної Угоди позивач зобов'язався надати відповідачу послуги стільникового (мобільного) зв'язку, а відповідач зобов'язався користуватись вищенаведеними послугами та своєчасно оплачувати їх вартість.

Позивач свої зобов'язання за Угодою виконав повному обсязі, надавши телефонні номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 власної телекомунікаційної мережі, а відповідач, отримавши послуги роумінгу, оплату наданих послуг не здійснив, у результаті чого виникла заборгованість у сумі 20081,49 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання повинні виконуватися у відповідності до умов договору, і факт їх невиконання є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Вбачається з матеріалів справи, що спір виник з приводу оплати за користування послугами зв'язку - роумінгом за межами країни, детальний розрахунок боргу на суму 20129,02 грн. наданий позивачем.

Відповідач факт отримання послуг роумінгу за межами країни не заперечував, однак вважав відсутньою вину у заборгованості, оскільки оператором всупереч п.32 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг не було повідомлено про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку.

Проте такі доводи не спростовують висновків суду, оскільки відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання, отже тягар доказування відсутності вини покладається на відповідача.

Встановлено та не заперечується ОСОБА_2, що він був повідомлений про тарифи, відтак не міг не усвідомлювати те, що отримання послуг буде не безоплатним, та маючі на власному рахунку 6 гривень, повинен був співставити із цим можливість отримання послуг доступу до мережі Інтернет, тариф якого за хвилину складає 5,3125 грн. гривень.

Доводи про те, що він не розумів, що користується інтернет - послугами з використанням технології GPRS у роумінгу, викладеного не спростовує, а може лише впливати на форму вини, яка може бути і необережною.

Враховуючи те, що доказів про неповідомлення про неможливість технічного відключення від надання послуги відповідачем не надано, то виходячи з обставин справи, презумпції вини боржника у цивільних зобов'язаннях, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом вимоги відповідача про зменшення суми боргу з врахуванням його матеріального стану, хвороби дружини, яка перебуває на його утриманні, оскільки між сторонами виникли договірні зобов'язання, правовідносини за якими виключають можливість врахування таких обставин, проте ОСОБА_2 не позбавлений права звернення до суду першої інстанції про відстрочку чи розстрочку виконання в порядку ст.373 ЦПК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги правильність висновку суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: