22-ц/775/578/2015(м)
Категорія 50 Головуючий у 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Баркова В.М., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі - Старченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 липня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син - ОСОБА_3. 08 листопада 2007 року шлюб розірвано. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 2 квітня 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 29 квітня 2011 року з нього вже стягнуті аліменти на утримання другої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його доходів, але суд безпідставно не прийняв до уваги цю обставину. Тому, просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 до 1/6 частини його заробітку. Крім того, посилається на те, що ніколи не відмовлявся від допомоги сину, однак, сплата аліментів на двох дітей та комунальні платежі призведе до того, що залишок заробітної плати буде значно меншим прожиткового мінімуму для членів його сім'ї.

Позивачка в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, просила розглянути справу у її відсутність, тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України справа розглянута у відсутність ОСОБА_1

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1999 року по 8 листопада 2007 року від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7,8).

Після припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати з матір»ю у гуртожитку за адресою: м. Маріуполь, вул. Покришкіна 11-8, що підтверджується довідкою голови КСН «Машинобудівник» від 2 квітня 2015 року ( а.с. 9).

На підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 29 квітня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) на користь ОСОБА_5, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 15).

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки ? частину його заробітної плати на утримання неповнолітнього сина, суд виходив з того, що відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачкою, працює, має дохід, тому, повинен утримувати дитину, при цьому розмір аліментів на обох дітей повинен бути в рівних частках.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що він надає дитині добровільно матеріальну допомогу, проживає один, є працездатним, але має невелику зарплатню - близько 2000 грв. на місяць, тому, стягнення з нього аліментів в розмірі 50 відсотків на двох дітей поставить його в скрутне матеріальне становище.

З письмових заперечень позивачки на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та матеріалів справи вбачається, що після припинення з ОСОБА_2 шлюбу, з 2007 року вона самостійно виховувала та за власні кошти утримувала дитину. З позовом про стягнення аліментів з відповідача вимушена звернутися, оскільки сину виповнилося 15 років, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною від іншого шлюбу, тому, внаслідок скрутного матеріального становища та загальним ускладненням рівня життя в державі (значне зростання цін на харчування, комунальні послуги, ліки, навчання) змушена звертатися за матеріальною допомогою до відповідача.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням передбаченого законом обов'язку відповідача утримувати свою дитину, матеріального становища, яке дозволяє йому надавати позивачці таку допомогу, та наявності іншої дитини, на яку він сплачує аліменти в розмірі 25% заробітної плати, суд обгрунтовано стягнув на користь позивачки на утримання дитини 1/4 частину з усіх видів заробітної плати відповідача.

На спростування доводів позивачки про те, що відповідач не надає їй необхідної матеріальної та іншої допомоги на утримання дитини, апелянтом не надано ніяких належних та допустимих доказів.

Доводи скарги про те, що стягнення аліментів на утримання старшого сина у розмірі 25% ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки з заробітної плати буде стягнуто 50% на двох дітей, не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами у разі стягнення аліментів - 50 %.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір стягнутих за оскаржуваним рішенням суду аліментів в грошовому еквіваленті, виходячи з заробітної плати відповідача, відповідає прожитковому мінімуму для дитини, яка досягла 15 років, який встановлено Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» у розмірі 1327 грв.

Так, згідно з довідкою ТОВ «Охоронний холдинг» від 16 квітня 2015 року відповідач працює охоронником з 15 листопада 2014 року. Його дохід за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року складає 7 139,94 грв., тобто, середня заробітна плата становить 2 380 грв. З урахуванням розміру стягнутих аліментів, на утримання дітей припадає по 500 - 600 грв. кожному та 1190 грв. на відповідача.

Відповідно до ст.192 СК України відповідач не позбавлений можливості скористатися своїм правом на подачу позову про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішеннями судів на обох дітей, у разі зміни матеріального становища за наявності для цього підстав.

Посилання відповідача в скарзі на те, що ним подано позов про зменшення розміру аліментів, стягнутих на утримання меншого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, спростовано самим відповідачем в судовому засіданні апеляційного суду, де він заявив, що не бажає зменшувати розмір аліментів на меншого сина у зв'язку з тим, що з позивачкою у нього складні відносини, а його друга дружина розуміє його та не вимагає від нього більшого.

Крім того, відповідно до ст.3 ЦК України однією з засад цивільного законодавства є принцип справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення на користь позивачки аліментів в розмірі 25% , оскільки син відповідача, який проживає з нею, досяг 15 річного віку і потребує значно більших витрат на утримання, ніж 5 річна дитина, яка проживає з другою дружиною відповідача. Тому, колегія суддів вважає , що справедливим буде стягнення аліментів на обох дітей в рівних частках, тобто, по 1/4 частці, оскільки батько є працездатним і може приймати заходи для отримання додаткового доходу для утримання дітей.

Апеляційному суду відповідач не надав ніяких доказів та не навів ніяких обставин, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та могли вплинути на висновки суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене у відповідності з нормами матеріального і процесуального права і підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення немає.

Керуючись ст. 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: В.М.Барков

Г.Л.Гаврилова