справа № 278/1996/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою відкритого міжнародного універститету розвитку людини "УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із зазначеною заявою і представник в судовому засіданні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 1917,17 гривень за надані послуги. В обґрунтування позову представник повідомила, що відповідач не доплатила позивачеві обумовлену за надані послуги з навчання суму в розмірі 428,57 гривень та крім цього інфляційна складова за 2014 рік становить 1245 гривень, яку теж має заплатити відповідач. Заявлені вимоги представник позивача просила задовольнити, враховуючи надані суду документи, як докази. Інших не надавалось.

Відповідач в судовому засіданні вимоги визнала частково, погодилась з наявністю недоплаченої суми по оплаті наданих послуг, однак просила відмовити за відсутністю правових підстав у вимозі про стягнення інфляційної складової.

Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

15 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір про надання освітніх послуг (а.с.5) із строком навчання чотири роки (розділ 1 договору). Серед іншого, укладеним правочином було визначено, що відповідач має своєчасно вносити плату за освітню послугу та щорічно оплачувати суму інфляції в розмірах та у строки, що встановлені цим договором (п. 3.1.). Вартість освітньої послуги становить 20 тисяч гривень (п. 5.2.). Оплата освітньої послуги здійснюється (п. 5.4.) одноразово за весь період навчання, за 3 роки, за 2 роки, за 1 рік на момент укладення договору, наступні платежі до початку кожного навчального року, але не пізніше 25 серпня (п. 5.4.1.).

Аналіз зазначеної норми договору дає підстави суду вважати, що можливо сплачувати за навчання, як за весь чотирирічний термін так і за 1 рік навчання. Перше внесення коштів за навчання має відбутись на момент укладення договору.

Відповідно до речення другого п. 5.5. договору у разі попередньої одноразової сплати вартості освітньої послуги за рік і більше сума інфляції за сплачений період не нараховується.

Розмір річної вартості навчання становить 5 тисяч гривень (п. 5.2.).

Сторони визнали факт сплати освітньої послуги відповідачем в розмірі 5 тисяч гривень станом на 10 жовтня 2013 року, тобто до укладення згадуваного договору.

Таким чином, суд вважає, що на момент укладення договору (п. 5.4.2.) освітня послуга за рік була сплачена. Факт проведення такої оплати підтверджується і наданою представником позивача карткою студента.

Відповідно до наказу № 16-С від 25 лютого 2015 року відповідач був відрахований з другого курсу навчання заочної форми за власним бажанням (а.с.8).

З додатку до договору про навчання від 15 жовтня 2013 року від 20 січня 2015 року, а саме його пункту 3 виходить, що інфляційна складова в розмірі 1245 гривень розраховувалась за 2014 рік.

Підсумовуючи наведене та встановлене судом, суд і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, адже відповідачем була використана норма п. 5.5. договору тобто здійснено попередню оплату за надані послуги і за таких обставин інфляційна складова за 2014 рік нарахована безпідставно і позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Процесуальним законом, відображеним у ст. 1 ЦПК України, передбачено, що захисту підлягають лише, серед іншого, порушені права. В судовому засіданні представником позивача не було доведено факт порушення його прав відповідачем в частині не оплати інфляційної складової, адже укладений і діючий між сторонами правочин не покладає обов'язку по оплаті такої складової при здійсненні передоплати.

Одночасно відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення інфляційної складової, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача коштів за надані освітні послуги в розмірі 428,57 гривень, як таку, що підтверджена матеріалами справи та визнана позивачем.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, визначене положеннями ст. 88 ЦПК України, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 243,60 гривень, як мінімально визначений і такий, який не може бути пропорційно розділений.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 212 214 ЦПК України, суд, --

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відкритого міжнародного університету розвитку людини "УКРАЇНА" заборгованість за надані послуги в розмірі 428,57 (чотириста двадцять вісім) гривень.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відкритого міжнародного університету розвитку людини "УКРАЇНА" судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 243,60 гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян