АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2620/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_6 про визнання дії державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції неправомірними та зобов'язання усунути порушення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, вказуючи, що в провадженні державного виконавця перебуває виконавчий лист Соснівського районного суду м.Черкаси № 712/8351/13-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райфайзен банк Аваль» боргу у сумі 777 402,22 грн. 04 вересня 2015 року складено акт опису й арешту майна, яким описано та арештовано майно боржника, а саме магазин промислових товарів за адресою АДРЕСА_1. Враховуючи те, що дане нерухоме майно знаходиться в іпотеці, тому звернення стягнення на предмет іпотеки на виконання рішення суду про стягнення боргу вважає неправомірними.

Крім того, заявник вказала, що перед накладанням арешту на нерухоме майно державний виконавець не з'ясував наявність у боржника іншого майна, зокрема грошових коштів, на які можливо звернути стягнення.

За таких обставин, ОСОБА_6 просила суд визнати дії державного виконавця ЦВ ДВС Діденко С.Б. щодо складання акту опису й арешту іпотечного нерухомого майна від 04 вересня 2015 року неправомірними, зобов'язати державного виконавця ЦВ ДВС Діденко С.Б. зняти арешт з нерухомого майна та виключити його з акту опису і арешту від 04 вересня 2015 року, зупинити стягнення на підставі виконавчого листа до завершення розгляду даної скарги.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність вказаної ухвали, постановлення її з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець діяв згідно з вимогами закону, доводи заявника про порушення її прав не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В апеляційній скарзі заявниця зазначила, що судом порушені норми процесуального права, оскільки в разі першої неявки скаржника суд був зобов'язаний відкласти розгляд справи на іншу дату, проте розглянув справу у відсутність скаржника, навіть не давши їй можливості висловити свою правову позицію та захистити свої права в судовому порядку.

При цьому скаржник до суду не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи (рекомендоване повідомлення 383 а.с. 16) за участі представника стягувача та представника ДВС.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦПК України якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причини, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

У пункті 17 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Із урахуванням положень статті 11, частини третьої статті 169 та частини другої статті 386 ЦПК у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК, що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах.

Відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку розгляду скарги.

Оскільки скарга на дії державного виконавця має розглядатися за участю заявника і державного виконавця, а в даному випадку заявник була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяви скаржника про відкладення розгляду справи та наявність поважних причин, що унеможливили її явку в судове засідання матеріали справи не містять, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_6

Колегія суддів зауважує, що судом не порушено її право на участь у судовому засіданні та право на правовий захист, а тому доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що державний виконавець ЦВ ДВС Черкаського МУЮ не мав права описувати предмет іпотеки, такі його дії є неправомірними, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а жодного з таких документів щодо нерухомого майна, що розташоване по АДРЕСА_1 на виконанні у виконавчої служби не існує.

Проте, такі доводи апелянта колегія суддів оцінює критично враховуючи слідуюче.

За змістом п. 1 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону).

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Іпотека, як правовий інститут, виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на примусовому виконанні у ЦВ ДВС Черкаського МУЮ перебуває виконавчий лист № 712/8351/13-ц, виданий 05 лютого 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 777 402, 22 грн. за виконавчим провадженням виконавче провадження ВП № 46512613. (а.с. 10)

В ході виконавчого провадження 04 вересня 2015 року державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна, зокрема магазину промислових товарів/приміщення на 1 поверсі , загальною площею 89,9 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

26 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у межах суми боргу, в тому числі і на арештоване вищевказане нежитлове приміщення.

При цьому, згідно договору іпотеки № 010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року (а.с. 6), укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року ОСОБА_6 передала в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» магазин промислових товарів, площею 89,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, слід зауважити, що виконавчі дії щодо опису та арешту нежитлового приміщення були проведені державним виконавцем у межах наданих йому законом повноважень за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що є стягувачем у виконавчому провадженні № 46512613 та одночасно іпотекодержатилем за вищевказаним договором іпотеки. (а.с. 24)

В ході розгляду скарги ОСОБА_6 в суді першої інстанції представник стягувача, вказуючи на те, що банк є одночасно і стягувачем та іпотекодержатилем, просив суд відмовити у скарзі.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи позицію стягувача у виконавчому провадженні, який одночасно є і іпотекодержатилем арештованого майна, вважає, що накладення держаним виконавцем арешту на магазин промислових товарів, що є предметом іпотеки для задоволення вимог стягувача, який є одночасно і іпотекодержатилем, не порушує майнові права банку-іпотекодержателя, та не позбавляє скаржника права передати предмет іпотеки у власність іпотекодержателя в рахунок повного виконання зобов'язань перед іпотекодержатилем та зменшення розміру його майнової відповідальності перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Безпідставними є також посилання скаржника на незаконність дій державного виконавця, оскільки при накладенні арешту на спірне майно останній не перевірив наявність за боржником рухомого майна, не перевірив майновий стан та не з'ясував даних про його доходи.

Проте, колегія зауважує, що в ході опису та арешту магазину промислових товарів, площею 89,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, був присутній представник стягувача та боржниця ОСОБА_6, а тому остання не була позбавлена можливості повідомити державного виконавця про відкриті на неї банківські рахунки з грошовими коштами чи про належні їй цінні папери чи будь-яке інше майно, на яке може бути накладене стягнення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 1 ч. 1 ст.312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :