АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8345/15 Справа № 199/6277/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Добролюбовій І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та ОСОБА_5 про виселення, третя особа: Відділ опіки та піклування державної адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, -

В с т а н о в и в :

У червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Відділ опіки та піклування державної адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. дніпропетровська, про виселення. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 21.06.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DN10GК00000031, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 41 370,00 доларів США строком - до 21.06.2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідач ОСОБА_2 21 червня 2005 року уклали договір іпотеки нерухомого майна № DN10GК00000031, за яким відповідач ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2012 року задоволені позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. До цього часу відповідач не звільнив квартиру, а тому позивач просив суд виселити відповідачку, та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено, виселено відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з квартири АДРЕСА_1; вирішено питання про розподіл судових витрат; визначено що судове рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року (а.с.115-116).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частині зупинення виконання рішення на час дії Закону України «Про мароторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки стягнення на предмет іпотеки вже звернуто за рішенням суду від 06.12.2012 року і вказаний закон не регулює спірні правовідносини щодо виселення (а.с.119-122).

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене і не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнавши, що рішення суду про виселення тимчасово не підлягає примусовому виконанню, суд першої інстанції встановив, що такі правовідносини регулюються Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до Закону України «Про мароторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» врегульоване питання щодо заборони звернення стягнення на іпотечне майно на період дії закону.

Як вбачається з матеріалів справи:

- 21.06.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DN10GК00000031, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 41370,00 доларів США (а.с.8-11);

- в забезпечення кредитного договору сторони уклали договір іпотеки квартирі АДРЕСА_1, придбану за договором купівлі-продажу від 21.06.2005 року, тобто за кредитні кошти, отримані від банку (а.с.12-15);

- рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2012 року, яке набрало чинності, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, про звернення стягнення задоволені частково, а саме звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16-19).

Отже питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в погашення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті вирішено до набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Що ж стосується питання про виселення з предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду, то таке питання Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не врегульоване і підстав для тлумачення закону з питання, яке в законі не визначено, немає.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення судом першої інстанції, що дане судове рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року, підлягає скасуванню.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року в частині визначення судом першої інстанції, що дане судове рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року, - скасувати.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: