Справа № 310/8815/15-ц
05 листопада 2015 року Бердянський міськрайонний суд
У складі: головуючого судді Троценко Т. А.
При секретарі: Корнієнко М. Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання однією сім»єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де вказала на те, що вона з 90-х років проживала однією сім»єю з ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.
Познайомилася вона з ним на своєму дні народження 23. 10. 1992 року, і вже через рік вони почали жити однією сім»єю. Мали єдиний бюджет, вели спільне господарство, разом вирішували усі проблеми, які виникли впродовж сімейного життя.
29. 03. 2000 року ОСОБА_2 помер, але вона продовжила мешкати в належній йому квартирі, спадщину не оформляла.
Просить встановити факт проживання її не менш як пять років зі спадкодавцем, встановлення цього факту необхідно їй для прийняття спадщини за законом.
Після смерті ОСОБА_2 спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні. На підставі того, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, яка жила разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, просить визнати за нею право власності на вказану квартиру, яка залишилася після смерті ОСОБА_2
Представник позивача за свідоцтвом і договором адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги в судовому засіданні підтримав повністю і просить задовольнити. Пояснив, що квартира належала померлому ОСОБА_2 на підставі повної сплати пайових внесків у житлово будівельний кооператив «Портовик», членом якого він був. Після сплати пайових внесків ОСОБА_2 право власності на квартиру не зареєстрував.
ОСОБА_1 мешкала з ОСОБА_2 у належній йому квартирі без реєстрації шлюбу у якості дружини, у них була створена сім»я, впродовж сумісного проживання вони мали спільний бюджет, опікувалися один одним, разом купували меблі, побутову техніку, робили ремонт. За час його хвороби вона доглядала за ним, купувала ліки. Після його смерті продовжувала проживати в квартирі, і в даний час постало питання про оформлення її на себе і реєстрації в ОСББ.
Представник відповідача повторно до суду не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, і за згодою позивача суд у відповідності до ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку.
Допитана у якості свідка позивачка ОСОБА_1, свідок ОСОБА_4 суду пояснили, що ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_2 на своєму дні народження 23 жовтня 1992 року, рік вони зустрічалися, і після її наступного дня народження у 1993 році вирішили жити разом, однією сім»єю як чоловік та дружина. Шлюб не оформляли, бо не було такої необхідності. Мешкали у належній ОСОБА_2 квартирі № 66 по пр.. Пролетарському,94 в м. Бердянську, разом оплачували комунальні послуги, робили ремонт, купували їжу, побутові меблі, техніку. Після того, як ОСОБА_2 поставили діагноз «цироз печінки», вона купували йому ліки, доглядала за ним, водила по лікарям. Після його смерті залишилася жити в квартирі, а нещодавно голова ОССС став їй казати, що треба переоформляти квартиру після смерті власника.
Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.
Як вбачається з копії запису акту про смерть № 469 від 30 березня 2000 року ОСОБА_2 помер 29 березня 2000 року в м. Бердянську.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де, зокрема, просить встановити факт проживання з померлим однією сім»єю строком не менше, ніж 5 років до його смерті.
У якості підтвердження цього дала показання у якості свідка, надала копії товарних чеків на придбання нею побутових меблів за адресою проживання ОСОБА_2, пояснила, що вони з ОСОБА_2 жили як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з 23 жовтня 1993 року, несли усі обовязки по утриманню один одного, працювали, мали спільний бюджет, вели сумісне господарство, разом вирішували усі питання, які виникали впродовж спільного життя.
Даний факт підтвердила також свідок ОСОБА_4, яка показала, що ОСОБА_2 мешкав разом з ОСОБА_1 як чоловік з жінкою у квартирі ОСОБА_2 з 23. 10. 1993 року до самої його смерті у 2000 році.
За таких обставин суд вважає за можливе встановити факт проживання позивачки однією сім»єю із ОСОБА_2 протягом не менше пяти років до його смерті.
Згідно довідки Бердянської державної нотаріальної контори від 23. 10. 2015 року, копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після померлого 29. 03. 2000 року ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася.
У якості спадкового майна залишилася квартира АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі повної сплати пайових внесків у житлово будівельний кооператив «Портовик», у даній квартирі він був зареєстрований і проживав по день своєї смерті про що свідчить довідка голови ОСББ «Схід» від 02. 11. 2015 року.
Згідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово - будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 не здійснив оформлення на себе права власності на квартиру після сплати усіх внесків.
Згідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30. 05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово будівельного, дачно будівельного гаражно будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повність вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.
Судом встановлено, що спадкоємці, першої, другої та третьої черги після смерті ОСОБА_2 відсутні.
Згідно до ст.. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом із спадкодавцем однією сім»єю не менше, ніж пять років до часу відкриття спадщини.
ОСОБА_1 сім років до часу смерті ОСОБА_2 мешкала разом з ним однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, їх відносинам були притаманні усі ознаки, які свідчать про наявність саме сімейних відносин між ними, що є підставою для визнання її спадкоємицею за законом, яка на час смерті спадкодавця проживала разом з ним за однією адресою, протягом встановленого законом терміну не заявила про відмову від спадщини.
За таких обставин, коли позивачка надала достатні та допустимі докази в обгрунтування своїх вимог, відповідач заперечень проти позову не надав, інші особи, які б заявляли права на спадкове майно, не встановлені, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 384,1264, п. 8 ППВСУ № 7 від 30. 05. 2008 року, ст. ст. 10,60, 212-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім»єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 23 жовтня 1993 року по день його смерті 29 березня 2000 року.
Визнати за ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 29 березня 2000 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяОСОБА_5