АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5596/15 Справа № 208/9665/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Козлова С.П., Котушенко С.П.

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу «Всеукраїнського ОСОБА_2 Банку» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про порушення прав споживачів та відшкодування збитків завданих неповерненням в термін, передбачений договором грошових коштів, внесених в банк,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський юнерний ОСОБА_2» про стягнення з банку відсотків за використання її грошових коштів у розмірі 10,75% річних з 09 жовтня 2014 р. по 20 листопада 2014 р. в сумі 230,14 доларів США, стягнення з банку 3 % річних в сумі 64,22 доларів США, стягнення з банку неустойки в сумі 508,52 доларів США та стягнення з відповідача грошових коштів по депозитному вкладу та нарахованих відсотків в сумі 16 224,11 доларів США за використання коштів з 09 вересня 2013 р. по 08 жовтня 2014 р.

Крім того, позивач просила зобов'язати відповідача виконати вимоги по SIFTW - переказ на суму 16,404 доларів США з комісійними послугами 1% на надані реквізити.

Позов обгрунтовано тим, що 09 вересня 2013 р. між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу № 644180/2013, відповідно до якого вона передала, а банк отримав від неї 100 000, 00 доларів США під процентну ставку на суму вкладу 10,75 % річних на строк до 09 жовтня 2014 р. включно. Відповідач свої зобов'язання по договору банківського вкладу не виконав, не виплатив своєчасно по закінченню терміну вклад та нараховані відсотки, у зв'язку з чим утворились правові наслідки неповернення вкладу і використання банком її грошей.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року вимоги задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ««Всеукраїнський ОСОБА_2» на користь ОСОБА_3 відсотки за користування її грошовими коштами у розмірі 10,75% річних з 09 жовтня 2014 р. по 20 листопада 2014 р. в сумі 230,14 доларів США.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ««Всеукраїнський ОСОБА_2» на користь позивача 3 % річних в сумі 64,22 доларів США, неустойку в сумі 508,52 доларів США, грошові коштів по депозитному вкладу та нараховані відсотки в сумі 224,11 доларів США за використання її коштів з 09 вересня 2013 року по 08 жовтня 2014 року.

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» зобов'язано виконати вимоги по БЖІТ.Т- переказу на суму 16,404 доларів США з комісійними послугами 1% на надані позивачем реквізити.

В скарзі апелянт посилається на порушення судом та неправильне застосування норм матеріального, процесуального права, неповне зясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін (а.с.49-52).

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 вересня 2013 р. між ОСОБА_3 та ПАТ « ВіЕйБі Банк » укладено договір банківського вкладу 644180/2013 відповідно до якого, вона передала, а банк отримав 100 000, 00 доларів США під процентну ставку на суму вкладу 10,75 % річних на строк до 09 жовтня 2014 р. включно.

Відповідач свої зобов'язання по договору банківського вкладу не виконав, не виплатив своєчасно по закінченню терміну вклад та нараховані відсотки, у зв'язку з чим, утворились правові наслідки неповернення вкладу і використання банком її грошей .

Позивач ОСОБА_3 неодноразово зверталась до банку з вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків, але кошти відповідач ст. 525, 526 ЦК України ем не були повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору( ст. 525, 526 ЦК України).

За ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами, на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд( ч.3 ст.1066 ЦК України).

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 1074 ЦК України).

При цьому ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.1.5 депозитного договору процентна ставка на суму, яка фактично знаходиться на рахунку, становить 10,75 % річних.

Як зазначено в ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Тому немає підстав вважати, що дія укладеного між позивачем та банком депозитного договору після закінчення його строку була продовжена на тих же умовах, зокрема, що стосується розмір) процентів, які підлягають сплаті.

Щодо стягнення з банку пені та 3% річних, як відшкодування втрат і отримання компенсації користування ним грошовими коштами, слід зазначити наступне.

За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст. 625 ЦК України).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення на її користь з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2", які складаються з 10,75% річних з 09 жовтня 2014 року по 20 листопада 2014 р. в сумі 230,14 доларів США, 3 % річних в сумі 64,22 доларів США, неустойки в сумі 508, 51 доларів США та 16224,11 доларів США за користування грошовими коштами вкладника за період і 09 вересня 2013 р. по 08 жовтня 2014 р. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Таким чином у банка є зобов'язання встановлені законом у відношенні використання та розпорядження грошовими коштами клієнта.

Оскільки банк не виконав переказ коштів в інший банк, він має негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, тому суд обгрунтовано зобов'язав Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_2" виконати вимоги по переказу на суму 16,404 доларів США з комісійними послугами 1 % на надані реквізити.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом ( ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України).

Додатковим рішенням суду від 10 серпня 2015 року, яке не оскаржується, визначено стягнення коштів з відповідача на користь позивача в гривнях що складає:

відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 10,75% річних з 09 жовтня 2014 року по 20 листопада 2014 року в сумі 230,14 доларів США, що по курсу НБУ складає 5293,22 грн.

3% річних в сумі 64,22 доларів США, що по курсу НБУ складає 1477,06 грн.

неустойка в сумі 508,52 доларів США, що по курсу НБУ складає 11695, 96 грн

грошові кошти по депозитному вкладу та нараховані відсотки в сумі 16224,11 доларів США за використання коштів з 09 вересня 2013 року по 08 жовтня 2014 року, що за курсом НБУ складає 373154,53 грн.

Суд, на підставі вказаних норм Закону, зобовязав відповідача виконати вимоги SIFTW - переказ на суму 16,404 доларів США, що по курсу НБУ складає 377,29 грн. з комісійними послугами 1% на надані реквізити.

Стосовно доводів апеляційної скарги, то вони зводяться до переоцінки доказів по справі і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сто- рін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Всеукраїнського ОСОБА_2 Банку»- відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про порушення прав споживачів та відшкодування збитків завданих неповерненням в термін, передбачений договором, грошових коштів, внесених в банк - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: ОСОБА_4

ОСОБА_5