АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8271/13-ц Номер провадження 22-ц/786/302/15Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 яка діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. з урахуванням індексу інфляції щомісячно до досягнення нею повноліття, а також 500 грн. додаткових витрат на утримання дитини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2008 року, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 500 грн. з урахуванням індексу інфляції щомісяця, починаючи з 03 липня 2013 року до досягнення нею повноліття.

У задоволенні позову щодо стягнення додаткових витрат на малолітню дитину ОСОБА_5 - відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 яка діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову, та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2008 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції в частині незгоди з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то рішення підлягає перегляду лише в цій частині.

Так, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу про необхідність певного лікування доньки в майбутньому, а також про сплату понесених нею додаткових витрат на лікування дитини.

Проте, колегія суддів не може погодитися повністю з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, положення згаданої статті застосовується за наявності особливих обставин до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на хворобу, або є калікою.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина сторін страждає на хронічне захворювання: вроджений S-подібний сколіоз грудо-поперекового відділу хребта П ст., декомпенсована форма та потребує постійного лікування.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надано докази про те, що дитина - ОСОБА_5, з 06.03.2007 року знаходиться на «Д» нагляді у ортопеда-травматолога, тривалий час проходила амбулаторне лікування та потребує його в подальшому, про що свідчить план лікування на 2013, 2014, 2015 роки, а також інші докази щодо кількості та вартості процедур (ЛФК, масаж, плавання, фізпроцедури, санаторно-курортне лікування і таке інше) (а.с. 4, 7, 9, 10, 51, 52, 170-177).

Окрім того, в матеріалах справи міститься виписка з медичної картки амбулаторного хворого - ОСОБА_5, в якій чітко зазначений діагноз та рекомендації щодо лікування.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що у відповідача виникло зобов'язання брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами - хворобою у вигляді щомісячних платежів у розмірі 300 гривень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було ухвалене рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п.4 ч.1. ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування в частині відмови в задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 яка діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2014 року - в частині відмови в задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 у розмірі 300 грн. з урахуванням індексу інфляції щомісяця до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пилипчук Л.І. /підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.