У Х В А Л А

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Попович О.В.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року, позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання обов'язків щодо утримання дитини, має значну заборгованість за аліментами, участі у вихованні та утриманні дитини не бере та за висновком органу опіки та піклування позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини.

Проте такі висновки є передчасними.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

.

Згідно з довідкою Віньковецької селищної ради від 11 січня 2014 року та актом обстеження житлово-побутових умов від 29 січня 2014 року, проведеним органом опіки та піклування, неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2005 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

За даними довідки-розрахунку Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 23 грудня 2013 року, ОСОБА_5 має заборгованість за аліментами за період із жовтня 2011 року по 20 грудня 2013 року у розмірі 15 886 грн 86 коп.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 квітня 2014 року, враховуючи, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання батьківських обов'язків з виховання сина, не проявляє стосовно дитини батьківської турботи та не цікавиться нею, вважати доцільним позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, у випадках: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Ухвалюючи рішеня про задоволення позову, суди не врахували, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо дитини, або даних про те, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, справа не містить.

За таких обставин судові рішення не можна вважати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню в повному обсязі на підставі ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про позбавлення батьківських прав передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Попович

О.В. Ступак