АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5801/15 Головуючий 1 інст. Єрьоміна О.В.
Справа № 634/1078/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- ОСОБА_1

секретарів - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,48 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №017194 укладений 01 березня 2007 року між ОСОБА_2 та СВК«Україна» Сахновщинського районного суду Харківської області. Зобовязати відповідача повернути ОСОБА_2 зазначену в договорі оренди земельну ділянку від 01 березня 2007 року площею 4,48 га придатну для сільськогосподарського використання.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням СГВК «Україна» звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини справи, що мають значення для справи, та не дослідив і не надав можливості надати необхідні докази по справі, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставним та необґрунтованим.

Вважає, що договір оренди укладений у відповідності до діючого законодаства. Волевиявлення позивача було добровільним тому, що він надав всі необхідні для укладання договору документи. Відповідач приступив до використання земельної ділянки. Позивач щорічно отримував орендну плату, що свідчить про його згоду з умовами договору.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки позивачем не підписувався, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи, яку суд визнав достовірним доказом, тобто, було відсутнє вільне волевиявлення позивача на укладення оспорюваних договорів оренди.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка розміром загальною площею 4,48 га, яка видана на підставі рішення Огіївської сільської ради народних депутатів від 25 квітня 2001 року №8, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР №017194, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 725.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки № б/н від 01.03.2007 року між СВК "Україна" та ОСОБА_2 було укладено зазначений договір строком на 10 років, який було зареєстровано у Сахновщинському РВ ХРФ ДПДЗК 03.09.2008 року за № 11.

Земельна ділянка була передана в користування СВК «Україна» згідно акту прийому- передачі земельної ділянки від 05.08.2008 року.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

У відповідності до норм законодавства, що діяли на час виникнення даних правовідносин відповідно до ст. 6 Закону України « Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставі і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі» та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й 18 статті Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до Закону України «Про оренду землі» укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов'язок на переукладання договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору.

Згідно ч. З ст.203 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Між тим, як зясовано в судовому засіданні, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, повного волевиявлення між ними на укладення договору оренди земельної ділянки, що належить позивачу, не було.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 857 від 20.04.2015 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_2 в двох примірниках договору оренди земельної ділянки від 01.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та СВК "Україна" та в двох примірниках акту прийому-передачі земельної ділянки від 01.03.2007 року, виконані не ОСОБА_2.

Частиною першою ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України.

Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину при його укладенні є підставою для визнання такого недійсним.

Зважаючи на те, що договір оренди земельної ділянки позивачем не підписувався, що підтверджено висновком вищевказаної судово-почеркознавчої експертизи, то відсутнє вільне волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору оренди. Суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання відповідача щодо неодноразового прийняття орендної плати позивачем, що свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на схвалення ним договорів оренди, суперечить розясненням абз.4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року, відповідно до якого виконання чи невиконання сторонами зобовязань які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» - відхилити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді