Номер провадження: 22-ц/785/5830/15
Головуючий у першій інстанції Ледньова Т. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, в якому позивач, після уточнення позову просив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODTIG5 від 13.11.2007р. перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 492 933,95 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 13.11.2007р., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікату правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки. Також просив виселити ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та /або проживають у зазначеній квартирі й стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що після підписання кредитного договору ОСОБА_2 здійснював сплату ануітетних платежів в порядку, передбаченому договором, а у липні 2009р. при сплаті чергового платежу за кредитним договором йому повідомили, що відсоткова ставка за кредитним договором збільшена з 15% річних до 30% річних, у зв'язку з чим у нього утворилася прострочена заборгованість та нараховані відповідні штрафні санкції, тому він (відповідач) змушений був звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеса від 07.11.2013р. визнано збільшення ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку відсоткової ставки до 30% на рік за договором про іпотечний кредит №ODTIGI від 13.11.2007р., укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, незаконним та зобов'язано позивача здійснити перерахунок платежів за первісною відсотковою ставкою в розмірі 15% на рік та надлишок грошових коштів зарахувати в суму погашення тіла кредиту. Також указує на те, що посилання позивача на наявність прострочених платежів на суми: 508,66 грн., 1664,19 грн., 1323,19 грн., 1323,19 грн., 2323,19 грн., 1023,19 грн. не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки їх розмір є незначним по відношенню до вартості предмету іпотеки та до погашення вказаних сум існували перешкоди з боку банку, який відмовлявся приймати саме прострочений платіж. На підставі викладеного відповідач вважає, що його вини у порушенні зобов'язання немає. Також посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29.04.2015р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове рішення про задоволення його вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до укладеного договору №ODTIGI від 13.11.2007р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 300 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.11.2021 року (а.с.12-15).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13.11.2007р. позивач та відповідач уклали договір іпотеки №ODTIGI, за яким ОСОБА_2 передав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16-18).

Відповідно до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04.11.2014р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 10.03.2006р. по 09.09.2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі та ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя виділено спірну квартиру та автомобіль (а.с.155-157).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 24.06.2014р. у ОСОБА_2 встановлена заборгованість у розмірі 492 933,95 грн., яка складається з: 278 535,09 грн.- заборгованість за кредитом, 121 126,33 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 48 460,35грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 44 812,18 грн. - штраф (процента складова) (а.с.6-9, 105-108).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існував спір щодо підвищення ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку відсоткової ставки по кредитному договору.

Так, рішенням Малиновського районного суду м.Одеса від 07.11.2013р. збільшення ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку відсоткової ставки до 30% на рік за зазначеним кредитним договором визнано незаконним та зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок платежів за первісною відсотковою ставкою в розмірі 15% на рік та надлишок грошових коштів зарахувати в суму погашення тіла кредиту. П.8.9 договору про іпотечний кредит визнано недійсним (а.с.88-90).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014р. рішення Малиновського районного суду м.Одеса від 07.11.2013р. в частині задоволення позовних вимог про визнання п.8.9 договору про іпотечний кредит недійсним скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, (а.с.40-43).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014р. касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014р. залишено без змін, (а.с.44-46).

Суд першої інстанції визнав, що погашення кредиту до виникнення спору щодо відсоткової ставки здійснювалося належним чином, а, починаючи з 10.04.2009р., проплати здійснювалися з затримками та не в повному обсязі, які у подальшому погашалися відповідачем.

Це також підтверджується виписками з рахунку ОСОБА_2, наданими позивачем (а.с.98-104, 123-127).

Також, до матеріалів справи долучений розрахунок заборгованності, наданий відповідачем (а.с.133-135).

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що позивачем не спростовано вказаний розрахунок, а зважаючи на зміст заявлених банком позовних вимог та що у разі порушення боржником вимог іпотечного договору, банк має право вимагати стягнення штрафних санкцій, передбачених цим договором, однак вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, є неспіврозмірною.

Колегія суддів вважає, що у зв'язку з відсутністю підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, то відсутні і підстави для виселення позивача з квартири.

Як видно з матеріалів справи, у тому числі і з розрахунку заборгованості та виписки про погашення кредиту, наданих позивачем, відповідач до квітня - травня 2009р. у відповідності до умов договору виконував свої обов'язки, своєчасно погашав кредит та не мав заборгованості за указаним кредитним договором.

У подальшому відповідач також продовжував здійснювати погашенням кредиту, але сплачені ним кошти банком у першу чергу зараховувалися на погашення прострочених процентів та пені.

Нерегулярні та не в повному обсязі платежі відповідач почав здійснювати, коли у липні 2009р. дізнався, що позивач неправомірно збільшив відсоткову ставку з 15% до 30% та почав захист свого порушеного права.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Оскільки матеріалами справи відповідачем доведено, що умови кредитного договору з квітня - травня 2009р. ним виконувався неналежним чином не з його вини, а з вини позивача, який неправомірно збільшив відсоткову ставку та відмовлявся одержувати платежі з 15% ставкою, чим змусив відповідача до таких дій, тому і відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно віднісся критично до наданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки він суперечить матеріалам справи та розрахунку, що був наданий відповідачем, та й рішенню суду першої інстанції від 07.11.2013р., яким позивача було зобов'язано здійснити перерахунок платежів за первісною відсотковою ставкою в розмірі 15% на рік та надлишок грошових коштів зарахувати в суму погашення тіла кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач з 13.02.2009р. почав допускати прострочку по кредиту спростовується його ж випискою про погашення кредиту від 04.03.2015р. на а/с. 123 -127.

Інші доводи апеляційної скарги вищевказані обставини не спростовують, тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік