Справа № 466/8269/14 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/6144/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2,представника апелянта - ОСОБА_3, позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1000 гривень, які підлягають індексації, починаючи з 21 листопада 2014року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 1000 гривень, які підлягають індексації, починаючи з 21 листопада 2014року до завершення ОСОБА_6 навчання у Львівському державному університеті фізичної культури, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Вирішено допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць та вирішено питання судових витрат.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 липня 2015 року оскаржив відповідач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позовні вимоги позивача ним визнаються частково. В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують обставини, що діти та позивач проживають в належному апелянту будинку АДРЕСА_1, докази про оплату ним навчання старшого сина ОСОБА_6 в сумі 12 750 грн. 00 коп. впродовж 2013-2014 року та про оплату комунальних послуг в будинку, де проживають діти з позивачкою, зокрема, про оплату боргу за газопостачання згідно угоди №41 від 08 вересня 2014 року в сумі 1800 грн. Тобто, за наявності в матеріалах справи доказів, які стверджують факт, що діти користуються належним йому будинком і в міру можливості, в середньому в сумі близько 1000 грн. 00 коп. щомісячно він надає утримання на двох дітей, шляхом оплати навчання старшого сина та комунальних послуг, суд прийшов до невідповідного обставинам справи висновку, а саме, що він ухиляється від виконання обов»язку щодо утримання дітей. Аліменти на дітей апелянт надає.

Судом не застосовано норми ч.1 ст.182, ч.1 ст.184 СК України, не враховано те, що він працює, має стабільний заробіток і аліменти підлягають стягненню у відсотковому відношення до такого, а не в твердій грошовій сумі. Вважає, що суд першої інстанції постановив рішення, яке позбавить його не тільки можливості утримувати себе і хворого батька, а й таке, яке в подальшому не можливо буде виконувати, оскільки, після оподаткування його заробітної плати в розмірі 2306 грн. 14 коп. не буде можливості стягувати аліменти в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5 щомісячно в розмірі ? частки з усіх видів заробітку до його повноліття та на повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчання, щомісячно в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, починаючи з 21 листопада 2014 року до завершення ним навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення позивача ОСОБА_4 проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення такої, з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від цього шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с. 6).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).

Також встановлено, що сторони проживають окремо, діти знаходяться на утриманні позивачки ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов»язку щодо утримання дітей, при визначенні розміру аліментів враховував матеріальне становище позивача та відповідача, матеріальне забезпечення дітей, стан їхнього здоров»я, відсутність у платника аліментів інших дітей.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується лише частково.

Положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. №789-ХІІ, ч.7 ст.8 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Так, у відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2) Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), та в певних випадках дозволяє забезпечити певну стабільність щодо утримання дитини. Таке стягнення є можливим також і в тому випадку, коли стягнення аліментів у частці від заробітку суттєво порушить інтереси дитини.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до довідки № 179 від 25 грудня 2014 року ОСОБА_6 є студентом факультету здоров»я людини і туризму Львівського державного університету фізичної культури, стаціонарної форми навчання, закінчує навчання 30 травня 2017 року (а.с. 28).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, за станом здоров'я відповідач є працездатним, згідно довідки КЗ ЛОР Львівський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» останній працює на посаді фахівця з реабілітації, користується соціальною пільгою на двох дітей віком до 18 років з 01 квітня 2011 року, його регулярний дохід становить 2306 грн. 14 коп. щомісячно.

Враховуючи обов»язок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, позивач також повинен вживати заходів для забезпечення утримання дітей, оскільки такі обов»язки закон покладає на обох батьків.

Колегія суддів вважає, що наявність передбачених підстав для стягнення аліментів на неповнолітнього та повнолітнього синів, позивач суду довела. В той же час, визначення судом першої інстанції аліментів на дітей в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, вимогам ст. 184 СК України не відповідає, оскільки в матеріалах справи наявні докази того, що відповідач працює і має постійний стабільний заробіток. А відтак і розмір стягуваних аліментів слід визначати у частці від усіх видів його заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності,колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин, а відтак і неправильному застосуванні норм матеріального права, що є безумовними підставами для скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення аліментів на дітей у частці від заробітку.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні шістдесят коп.).

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч. 1 п. 4 , 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2014 року до досягнення ним повноліття. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який продовжує навчання, щомісячно в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, починаючи з 21 листопада 2014 року до завершення ОСОБА_5 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21 листопада 2014 року до завершення ОСОБА_5 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні шістдесят коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_7