№ 308/730/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.10.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Ревачко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати середнього заробітку за час затримки розрахунку,- В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11 484,23 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 790,16 грн. та середню місячну зарплату за час затримки розрахунку в сумі 681,06 грн.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не зявилися, однак останній подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують про винесення заочного рішення.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 в судове засідання на вказану дату та час не зявився, хоча належним чином був повідомлений, а тому в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02.04.2004 року був прийнятий на посаду водія у ФОП ОСОБА_2

04.07.2014 року позивача було звільнено за власним бажанням.

Позивач зазначає, що на день його звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена йому заробітна плата в сумі 11 484 гривень 23 копійок,середню місячну зарплату за час затримки розрахунку в сумі 681,06 грн., а також при звільненні не виплачено компенсацію за невикористану відпустку в сумі 790,16 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.47 КзПП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Так, зокрема, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, на роботодавця покладено обовязок при звільненні працівника здійснити виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації в день його звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП,- у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20, 21 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування законодавства про оплату праці",- установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не проведено розрахунок із звільненим працівником ОСОБА_1 та не виплачено йому заборгованість по заробітній платі в сумі 11 484,23 грн., а також при звільненні не виплачено компенсацію за невикористану відпустку в сумі 790,16 грн.

Встановлено, що середньомісячна зарплата за період з 04.07.2014 року по 26.01.2015 року, розмір такої становить 681,06 грн.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 47,83,95,115-117 КЗпП України, ст.ст. 10,60, 212,215,226 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11 484,23 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середньомісячну зарплату в сумі 681,06 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 790,16 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано до Ужгородського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лемак О.В.