Справа № 466/1730/15-ц
У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Ковальчука О.І.

при секретарі Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2,

у с т а н о в и в :

06 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою, яку в подальшому уточнив та в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо проведення опису й арешту майна, а саме 1/3 частки квартири №26, що в будинку №241 по вул. Б.Хмельницького у м.Львові;

- визнати неправомірним та скасувати акт опису й арешту майна від 28.05.2014р. державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про передачу стягувану - ОСОБА_3, в рахунок погашення боргу нереалізоване не електронних торгах майно боржника, а саме 1/3 частку квартири №26, що в будинку №241 по вул. Б.Хмельницького у м.Львові.

- визнати неправомірною та скасувати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р. державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначив, що нещодавно йому стало відомо про те, що 31.01.2014р. Шевченківським районним судом м.Львова на виконання рішення від 05.09.2013р. видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 479 400,00 гривень. 06 лютого 2014 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчою служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №41893878 про примусове виконання даного рішення суду.

28 травня 2014 року в межах виконавчого провадження складено акт опису та арешту майна, відповідно до якого державним виконавцем описано і накладено арешт на 1/3 частку квартири №26, що в будинку №241 по вулиці Б.Хмельницького у місті Львові.

Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р. та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р. нереалізоване на електронних торгах майно, а саме 1/3 частку згаданої вже квартири передано стягувачу - ОСОБА_3 за ціною 180 085,00 гривень в рахунок погашення боргу.

Однак вважає, що проведені виконавчі дії було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства України та грубо порушують його права і законні інтереси.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України від 21.04.1999р. «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 04.11.2010р., із змінами) копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином заявник зазначив, що на державного виконавця покладається обов'язок зі своєчасного попередження сторін виконавчого провадження про вчинення тих чи інших виконавчих дій в процесі примусового виконання судового рішення, а також роз'яснення особам, що беруть участь у виконавчому провадженні, їхніх прав та обов'язків, зокрема, роз'яснення боржнику його права, передбаченого ч. 3 ст. 25 Закону, щодо можливості самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови із зазначенням тієї обставини, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Однак, в супереч приведеним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 на адресу заявника не надсилалось і ним не отримувалось жодного документа по виконавчому провадженню №41893878 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.09.2013р., на підставі якого 31.01.2014р. видано виконавчий лист №2/466/2261/13.

Про існування вказаного вище виконавчого провадження заявнику ОСОБА_1 стало відомо зі слів його матері ОСОБА_4 після того, як на її адресу надійшла позовна заява ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, вселенні та визначення порядку користування житловим приміщенням.

Крім того як вказує заявник, звернення стягнення на належне йому майно було здійснено з грубим порушенням вимог закону. Зокрема, згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 19.07.1996р. №45796 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2003р. за реєстровим №3-1701 заявнику разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної власності належить квартира №26, що в будинку №241 по вул. Б.Хмельницького у м.Львові.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (абз. 6 ч. 2 ст. 57 Закону). Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності.

Окрім цього, як вказує ОСОБА_1, ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 22.04.2014р., за поданням начальника Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_6, визначено в натурі 1/4 частку, що належить заявнику в даній квартирі. Однак, державним виконавцем згідно акту опису та арешту майна від 28.05.2014р. було описано і арештовано, а згодом реалізовано 1/3 частку квартири, а не 1/4, яка була визначена судом. Більше того, як вбачається із постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р. та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р. ОСОБА_3 було передано 1/3 частку квартири за ціною, за якою воно було передано на реалізацію, а саме 180 085,00 гривень, яка об'єктивно не відповідає ринковій.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону, державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення (ч. 4 ст. 58 Закону).

Однак, як зазначив заявник, повідомлення про результати оцінки арештованого майна державним виконавцем йому не надсилалось, що позбавило його права на оскарження такої оцінки та призвело до реалізації належного йому майна за явно заниженою ціною.

Таким чином, неправомірні дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2, зокрема, не надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження, що позбавило заявника права на самостійне виконання судового рішення, а також в подальшому неповідомлення його про вчинення виконавчих дій призвели до відчуження належного майна та позбавлення ОСОБА_1 єдиного житла, чим безумовно порушено його права та законні інтереси. На підставі вище наведеного заявник просить суд скаргу задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_7 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, зіславшись на викладені в ній доводи та просить дану скаргу задовольнити.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2, дії якої оскаржуються, в судовому засіданні проти скарги заперечила, покликаючись на обставини, які викладені в долученому до матеріалів справи письмовому запереченні.

Заінтересована особа - стягувач ОСОБА_3 проти скарги заперечила, покликаючись на обставини, які вказані державним виконавцем Рибчак А.М.

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_7, державного виконавця Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_3, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких, зокрема, віднесено виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2013 року, було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача 479400 грн. На підставі цього рішення 31 січня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2/466/2261/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 479 400,00 грн. Згідно вказаного виконавчого листа, стягувачем є ОСОБА_3, а боржником ОСОБА_1

Вказані обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника заявника та заінтересованих осіб державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_2 та ОСОБА_3, іншими зібраними у справі письмовими доказами та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що 06.02.2014 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41893878 з примусового виконання виконавчого листа №2/466/2261/13 виданого 31.01.2014 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 479400,00 грн. та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 13.02.2014р. Одночасно пунктом 3 резолютивної частини постанови було роз'яснено боржнику про наслідки невиконання рішення у встановлений для самостійного виконання строк.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2014р. скеровано боржнику ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією за адресою, вказаною у виконавчому документі, про що свідчить Реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції від 06.03.2014р. У зв'язку з тим, що рішення суду боржником не було виконано, у встановлений державним виконавцем строк, державним виконавцем були вчинені дії щодо розшуку майна боржника та його реалізації.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.02.2014р. та свідоцтва про право власності на квартиру №46796, ОСОБА_1 володіє на праві спільної сумісної власності квартирою №26 в будинку №241 по вулиці Б.Хмельницького у місті Львові. Державним виконавцем скеровано на адресу Шевченківського районного суду м. Львова подання про визначення частки належної ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.04.2014р. подання державного виконавця задоволено та визначено в натурі 1/4 частку належну ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2. Враховуючи ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22.04.2014 та відомості витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/3 квартири АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що 29.05.2014р. державним виконавцем Рибчак А.М. проведено опис належної боржнику ОСОБА_1 1/3 частки квартири АДРЕСА_2. З метою визначення вартості описаного та арештованого майна боржника, 02.06.2014р. державним виконавцем у відповідності до вимог п. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_8 для участі у виконавчому провадженні. 27.06.2014 ОСОБА_8 складено звіт про вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_2, відповідно до якого вартість становить 180085,00 грн. Також 27.06.2014р. державним виконавцем Рибчак А.М. скеровано на адресу боржника повідомлення про вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_2. Про відправлення повідомлення боржнику свідчить Реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції за 02.07.2014р.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на необ'єктивність оцінки майна, визначеної ФОП ОСОБА_8, оскільки сторонами не скеровувались на адресу Шевченківського ВДВС ЛМУЮ заперечення проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, згідно ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Судом встановлено, що 28 травня 2014 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2, на виконанні в якої знаходився вищевказаний виконавчий лист, у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було складено акт опису й арешту майна, що належить боржнику ОСОБА_1, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_2. Цим актом на описане майно накладено арешт, встановлено заборону на його відчуження та вищевказану квартиру передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 Окрім цього, з постанови від 19.11.2014р. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, вбачається що, на адресу Шевченківського ВДВС ЛМЮ 13.11.2014р. надійшов лист ДП «Інформаційний центр», відповідно до якого електронні торги з реалізації арештованого нерухомого мана, переданого на реалізацію згідно договору №1414020 від 24.01.2014р. про надання послуг по організації і проведенню торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 не відбулися у звязку з відсутністю допущених учасників. Згідно заяви від 14.11.2014р. стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване на електронних торгах майно. В результаті чого, стягувачу ОСОБА_3 передано в рахунок погашення боргу нереалізоване на електронних торгах майно боржника, а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_2, належної на праві власності боржнику ОСОБА_1 за ціною, за якою воно було передано на реалізацію 180085,00грн. без ПДВ. Вищенаведені обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження ВП №41893878, дослідженого судом.

Проаналізувавши оскаржуваний акт опису й арешту майна від 28.05.2014р. та постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р., суд приходить до висновку, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 при проведенні опису й арешту майна боржника ОСОБА_1 та при передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, вимоги чинного законодавства були додержані.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 при складанні акта опису та арешту майна, сам акт опису й арешту від 28 травня 2014 року, дії при складанні постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р. та саму постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2014р., суд вважає, що вони були складені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 відмовити у звязку з її безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя

ОСОБА_11