Справа № 363/1020/14 Головуючий у І інстанції Чірков Г.Є.
Провадження № 22-ц/780/128/15 Доповідач у 2 інстанції Я.С. Мельник
Категорія 26 15.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л. А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2014 року у справі за позовом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УХВАЛИЛА:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною вимогою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 96815 грн. 37 коп. та судовий збір, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 листопада 2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № КТ044-055-09 «Ретро Кредит», за умовами якого кредитна спілка надала позичальнику кошти у сумі 24200 грн. зі сплатою 60 % річних, а позичальник зобов'язався повернути їх до 22 листопада 2011 року та сплатити проценти за користування кредитом.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 поручилася перед позивачем відповідати за зобов'язання відповідачки ОСОБА_2

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки заборгованість за кредитним договором в розмірі 96815 грн. 37 коп. та судовий збір в розмірі 987 грн., а у частині позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати і ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що кредитного договору не укладала, коштів за договором від 22 листопада 2008 року не отримувала, оскільки не підписувала видатковий касовий ордер від 22 листопада 2008 року, а також вважає, що суд мав застосувати строк позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачка ОСОБА_2 у повному обсязі своїх обов'язків за кредитним договором не виконала, та, з урахуванням визнання судом поруки ОСОБА_3 припиненою, то лише з одної відповідачки ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по кредиту, відсотки і штрафні санкції за невиконання умов договору та судові витрати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2008 року, між кредитною спілкою та відповідачкою було укладено кредитний договір № КТ044-055-09 «Ретро Кредит», згідно якого остання зобов'язалась повернути отриманні кошти в сумі 24200 грн. разом зі сплатою процентів в розмірі 60 % річних у строк до 22 листопада 2011 року(а.с. 7-9). Позивач виконав свої зобов'язання по кредитному договору та надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 22 листопада 2008 року (а.с. 64).

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідачкою погашено частково та без дотримання умов договору, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів (а.с. 28-32).

Доводи ОСОБА_2 про те, що на касовому ордері від 22 листопада 2008 року про отримання кредитних коштів міститься не її підпис є необґрунтованими, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів того, що зазначений ордер підписано не нею, а іншою особою.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог він, згідно зі ст.ст. 625, 1048 та 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та штрафні санкції, встановлені умовами кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що він позивачем не пропущений, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Строк виконання основного зобов'язання згідно п. 1.2 кредитного договору настав 22 листопада 2011 року.

Таким чином, вимога апелянта щодо застосування строків позовної давності є безпідставною, оскільки позивач звернувся до суду в березні 2014 року, коли вказаний строк по справі ще не сплив.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як на підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість рішення, ухваленого судом першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: