АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/658/15 Головуючий1 інстанції - Черняк В.Г.
Справа № 644/9585/14-ц Доповідач - Овсяннікова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

В обґрунтування вимог зазначає, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 Вони мають двох дітей: сина ОСОБА_7, 2006 року народження та сина ОСОБА_8, 2007 року народження. Рішенням суду з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. В подальшому розмір аліментів було зменшено до 1/4 частини. Даний розмір аліментів вважає замалим.

Просить збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на підставі рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 червня 2014 року з 1/4 до 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття та стягнути додаткові втрати у розмірі 4500 грн. одноразово та 1000 грн. кожного місяця.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, пред'явивши позов до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Зазначає, що діти пішли до школи і витрати на їх утримання підвищилися. Підручники та канцелярські приналежності, шкільна та спортивна форма, інші необхідні для занять дітей в школі речі коштують дуже дорого. Дітям необхідні додаткові заняття для повноцінного розвитку. Вони відвідують гурт танців, вартість занять складає 300 грн. в місяць; гурт співу, вартість занять складає 80 грн. в місяць; додаткові заняття з англійської мови, вартість одного заняття складає 300 грн.

Також їм необхідно майже кожні 3-4 місяці купувати новий одяг і взуття більшого розміру.

Останнім часом значно були збільшені ціни на комунальні послуги за квартиру, в якій проживають діти. Вона змушена самостійно оплачувати комунальні послуги за житло за трьох осіб.

Крім того змінився і стан здоров'я дітей, вони часто хворіють (по 5-7 разів протягом року), на їх лікування вона витрачає значні кошти.

Вважає, що ОСОБА_2 від виховання дітей ухиляється, запис про його батьківство в актових записах про народження дітей носить формальний характер. Дітей не відвідує з 2007 року, їх життям та здоров'ям не цікавиться, не телефонує, зі святами не поздоровляє; діти весь час проживають з нею.

Просить суд збільшити розмір аліментів з 1/4 до 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 4500 гривень одноразово та 1000 гривень кожного місяця.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення за позовом.

Від третьої особи ОСОБА_4 надійшла письмова заява про неможливість присутності в судовому засіданні.

Представником третьої особи Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву про підтримання позову та розгляд справи без їх участі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2014 року позов задоволено частково.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, позбавлено батьківських прав відносно дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

В задоволенні позову в частині зміни розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині позбавлення його батьківських прав та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову, оскільки судом не взяті до уваги усі обставини по справі.

Крім того, він є інвалідом ІІ групи і судовий збір стягненню з нього не підлягає.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дітей.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи з 2004 року до 06 травня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 - син ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 141, 151, 157, 164 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 20 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Як зазначає ОСОБА_3, відповідач не забирав її з пологового будинку після народження другої дитини; відповідач не бачив другої дитини взагалі до цього часу, а обох дітей з 2007 року.

Він ніколи не приходив до дітей, не телефонує їм., не поздоровляє ні з якими святами, жодного подарунку дітям не приносив; ні в школу ні в ясла- садок ні разу не приходив. Навіть коли діти пішли у перший клас на її прохання прийти не зреагував.

При цьому з батьками відповідача вони спілкуються.

Вважає, що відповідач заперечує проти позову не у зв'язку з тим, що йому потрібні діти, а тому що на чотирьох дітей йому виплачують певну соціальну виплату.

Заперечення відповідача проти позову ретельно перевірялися судом першої інстанції і обґрунтовано не прийняті судом.

Відповідач зазначає, що з 2007 року по 2011 рік спілкуватися з дітьми йому заважала мати позивачки, а з 2011 року він тяжко хворіє і позбавлений можливості спілкуватися з дітьми.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодного доказу на підтвердження своїх вимог відповідачем не надано.

З будь-якими заявами, скаргами щодо визначення часу спілкування з дітьми відповідач не звертався.

Заяв на неправомірні дії матері позивачки не подавав, що підтверджується відповідною довідкою.

Відносно тяжкого стану здоров'я, що унеможливлює його спілкування з дітьми з 2011 року, колегія виходить з наступного.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи тільки з 2013 року.

При цьому, як зазначає позивачка зі слів батьків відповідача, які проживають в одному селі з іншою сім'єю сина, все підсобне господарство "тримається" на ньому.

Отже, ніяких доказів щодо неможливості з поважних причин займатися вихованням дітей, спілкуватися з ними, піклуватися про них відповідачем не надано.

Той факт, що він є інвалідом ІІ групи, не є підставою не приділти дітям уваги.

Разом з тим, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи та згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а тому рішення у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2014 року у частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 -скасувати.

В інший частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: