АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.11.2007 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1, відповідно до якого Банк надав позичальнику, а позичальник прийняв та зобов'язувався повернути Банку кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 63 000,00 доларів США, що еквівалентно 318 150,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором.

12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості за кредитним договором від 23.11.2007 р. №0.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконав зобов'язання по поверненню кредитних коштів, позивач з урахуванням уточнень, просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 93 640,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.10.2014 р. становить 1 212 732,42 грн.

Рішенням Деснянським районного суду м. Києва від 09.07.2015 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-колект» заборгованість на суму 1 212 732,42 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн.

Справа № 754/18454/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10882/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-колект» в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вказував на те, що суд не звернув увагу на відсутність у справі доказів на підтвердження переходу до ТОВ «Кей-колект» права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.11.2007 р. №0, та на відсутність у ТОВ «Кей-Колект» повноважень на здійснення факторингових операцій з боргами фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання.

Крім того вказував на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору. Вважав, що позивач безпідставно включив суми платежів майбутніх періодів до суми заборгованості за кредитним договором, оскільки строк цих платежів не настав.

Також на думку апелянта, суд не взяв до уваги графік погашення боргу, який є складовою частиною договору і яким передбачено обов'язок боржника повертати кредит та сплачувати відсотки за його користування щомісячно, з урахуванням чого початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Вважав, що суд зазначених обставин не урахував, та не застосував позовну давність, яка за посиланням апелянта на п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у справах про повернення споживчого кредиту, повинна застосовуватися незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ТОВ «Кей-Колект» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 23.11.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 63 000,00 доларів США на строк з 23.11.2007 р. по 23.11.20177 р. зі сплатою 13,90 відсотків річних.

12.12.2011 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кей-Колект» право грошової вимоги до боржників і гарантів щодо погашення заборгованості за первинними договорами та договорами забезпечення, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № від 23.11.2007 р, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект», суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув у передбаченому законом порядку право стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №0, укладеного 23.11.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та, що останній порушив зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності та обґрунтованості зазначеного судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п.1.1 укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (Фактор) договору факторингу №1 від 12.12.2011 р. Клієнт зобов'язувався передати у власність Фактору, а Фактор - прийняти права вимоги (права грошової вимоги, існуючі або майбутні, Клієнта до боржників і гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення) та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.2. договору факторингу визначено, що відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги.

На спростування доводів апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження переходу до ТОВ «Кей-колект» права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник ТОВ «Кей-колект» надав копію акта приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу.

09.07.2014 р. ТОВ «Кей-Колект» направило ОСОБА_1 лист-вимогу, в якому повідомило відповідача про укладення між ним та ПАТ «УкрСиббанк» договору факторингу №1 від 12.12.2011 р., за яким до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № від 23.11.2007 р. та іпотечним договором № 70662 від 23.11.2007 року, а також заявлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, що станом на 01.12.2013 р. становила 93640,06 доларів США, з розЧясненням наслідків невиконання зазначеної вимоги. Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає безпідставним твердження апелянта про неповідомлення відповідача про перехід до позивача права вимоги за кредитним договором.

Не є обґрунтованими і посилання в апеляційній скарзі на те, що ТОВ «Кей-колект» не мав повноважень на здійснення факторингових операцій з боргами фізичних осіб.

Так відповідно до додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 08.12.2011 р., виданого Державного комісією з регулювання ринків фінансових послуг, ТОВ «Кей-колект» зареєстрована як фінансова установа, яка має право здійснювати такий вид фінансових послуг, як факторинг. До того ж, договір факторингу укладався не між ТОВ «Кей-колект» і фізичною особою, а між ТОВ «Кей-колект» та ПАТ «УкрСиббанк».

Що стосується доводів апеляційної скарги про не застосування судом першої інстанції позовної давності до невиконаних відповідачем зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів по поверненню кредиту та сплати відсотків за його користування поза межами трирічного строку позовної давності то вони є безпідставними, оскільки відповідач та його представник не звертались з заявою до суду про застосування позовної давності, а пункт 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на який посилався апелянт як на підставу застосування позовної давності за відсутності поданої про це заяви, викладено у іншій редакції, відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р.

Твердження представника ОСОБА_1 про те, що наданий ТОВ «Кей-колект» розрахунок не відповідає умовам кредитного договору теж непереконливі, оскільки він не надав будь-яких обґрунтованих заперечень чи доказів невідповідності такого розрахунку. При цьому колегія суддів приймає до уваги уточнений представником ТОВ «Кей-колект» розрахунок заборгованості за кредитним договором у розмірі 102 474,07 доларів США, що еквівалентно 2 167 667,82 грн., наданий в судовому засіданні 09.07.2015 р., оскільки первинно наданий позивачем розрахунок заборгованості не стосується відповідача ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кей-колект» у розмірі 1 212 732,42 грн., суд першої інстанції покладався на розмір заборгованості за кредитним договором, зазначеним в позовній заяві.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, а тому з урахуванням наведеного та відсутності апеляційної скарги ТОВ «Кей-колект», колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині та в цілому необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 316 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: