У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Попович О.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Автофінанс» про визнання договору недійсним та відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», в якому, посилаючись на ст. 230 ЦК України закону України «Про захист прав споживачів», просив визнати недійсним договір фінансового лізингу про купівлю трактора Dongfeng DF-244 за

81300 грн, укладений між ним та відповідачем 4 жовтня 2014 року, та відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від

8 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 10 березня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір № 011119 фінансового лізингу, укладений 04 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс».

Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі

13 000 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" не має ліцензії на надання послуг в сфері ринків фінансових послуг «Про фінансовий лізинг» та Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", умови договору фінансового лізингу від 4 жовтня 2014 року з огляду на положення закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, оскільки містять обмежені права лізингодавця стосовно прав лізінгоодержувача як споживача послуг.

Оскільки перевіркою справи встановлено, що при її розгляді судами не допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Автофінанс» відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від

08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від

10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович

В.М. Коротун

А.В. Маляренко