АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6384/15 Головуючий 1 інстанції Бобко Т.В.
Справа № 635/241/15-ц Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: стягнення суми
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Сащенко І.С., Довгаль А.П.,

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення неустойки,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення неустойки.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що нею з ПАТ «Дельта Банк» укладено два договори на відкриття та обслуговування платіжних карток на умовах видачі вкладу на першу вимогу відповідно до ст. 1060 ЦК України, станом на 10.12.2014 на її рахунках знаходилась загальна сума 32153.55 гривень.

При спробі зняти грошові кошти з рахунків за допомогою електронної картки було встановлено наявність обмеження видачі коштів до 1400 гривень на добу, в зв'язку з чим вона звернулась 12.12.2014 з заявою до 7 відділення ПАТ «Дельта Банку» щодо видачі грошових коштів через касу відділення, але кошти видані не були, а електронну картку заблокували, чим були порушені передбачені ст.1066 її права позивача.

На заяву від 12.12.2014 р. вона отримала відповідь про можливість вільного отримання коштів у зручний спосіб, але картки розблоковано не було, а в касі відділення повідомили про відсутність грошових коштів.

Після чого 26.12.2014 року вона надала відповідачу письмові розпорядження щодо перерахування грошових коштів на її рахунок в ПАТ «Укрсоцбанк», але розпорядження відповідачем були проігноровані, що порушує вимоги ст.ст.1068, 1073 ЦК України.

Відповідальність за порушення банком розпорядження клієнта щодо перерахування коштів з його рахунку передбачена ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості послуги, яка складається з загальної вартості замовлення 32153,55 гривень. Період прострочення визначала з 26.12.2014 року по 03.03.2015, а саме по день введення Фондом гарантування вкладів Тимчасової адміністрації банку, що складає 71 день.

В зв'язку з цим просила стягнути на її користь з ПАТ «Дельта Банк» неустойку за небажання виконувати вимоги розпорядження щодо перерахування 32153.55 гривень з рахунку позивача на зазначений нею рахунок у ПАТ «Укрсоцбанку» у розмірі 3% від суми замовлення що становить 964.61 гривня за період з 26.12.2014 по 02.03.2015. на загальну суму 68487.31 гривня

Представник ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, надала суду заяви про закриття провадження по справі з підстав непідвідомчості спору та про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку з розглядом аналогічного спору в іншому суді.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити в частині відмови у стягненні неустойки, шляхом ухвалення нового рішення, яким задовольнити її вимоги відносно стягнення на її користь 68487,31 грн. неустойки за невиконання ПАТ «Дельта Банком» зобов'язань, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, повідомлені про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню н підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимету) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти па рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або Законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно зі ст..1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що находяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Із матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладений договір №003-20523-011014 на відкриття та обслуговування поточних рахунків, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у гривнях та поточний рахунок НОМЕР_1 у гривнях, оформлює за ініціативою клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa International та/або Master/Card, а також пін-код до карти, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунках, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил.

09 липня 2013 року між сторонами укладений договір №004-20542-090713 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки, відповідно до умов якого банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 у гривнях та поточний рахунок НОМЕР_1 у гривнях, оформлює за ініціативою клієнта та надає в його користування платіжну картку платіжної системи Visa International та/або Master/ Card, а також пін-код до картки, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунках, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил.

Як вбачається з наданих позивачем роздруківок з карткового рахунку позивача станом на 24.12.2014 року на платіжній картці № 1403 знаходились грошові кошти у сумі 21128,53 гривень, на платіжній картці № 5716 у сумі 11025.02 гривень.

26 грудня 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявами на ім'я голови Ради Директорів AT «Дельта Банк» про неможливість отримання коштів з рахунків НОМЕР_2 та НОМЕР_1 ані через банкомат, ані через касу банку та надала розпорядження про перерахування зазначених грошових коштів на її карткові рахунки в ПАТ «Укрсоцбанк». Зазначені заяви були прийняті відповідачем, про що маються відповідні штампи.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів виконання вимог позивача.

Неможливість отримання грошових коштів також підтверджується наданими позивачем роздруківками з карткового рахунку від 15.01.2015 та 02.03.2015 про неможливість здійснення транзакції.

Позивачу були повернуті відповідачем грошові кошти за вищезазначеними договорами у сумі 12754,.20 гривень та 21662,59 гривень лише 16 червня 2015 року, про що в матеріалах справи маються відповідні платіжні доручення.

Положення ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач, встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені.

Але як вбачається зі змісту зазначеної норми пеня стягується лише тоді, коли не передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Надані позивачем договори банківських рахунків не передбачають відповідальності банку у вигляді сплати пені, така відповідальність не передбачена і главою 72 ЦК України, яка регулює відносини між банком та вкладником, які склалися на підставі договору банківського рахунку.

Таким чином, положення ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин, які виникли між сторонами на підставі договору №003-20523- 011014 від 01 жовтня 2014 року та договору №004-20542-090713 від 09 липня 2013 року не застосовуються.

Крім того, позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду положень ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних»,виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 в АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк», що також є підставою для відмови у позові.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді