АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/2095/13-ц 22-ц/774/20/К/15
Справа № 213/2095//13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/20/К/15 суддя Попов В.В.
Категорія - 19 (IV) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів. Уточнивши який, просив стягнути з відповідача на його користь 32000,00 грн. в рахунок повернення подвійної суми завдатку за квартиру, 64948,02 грн. в рахунок відшкодування витрат по комплексному ремонту квартири, 7178,11 грн. в рахунок понесених додаткових витрат, а також судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначив, що на підставі договору дарування від 23.03.2006 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2.

З 02.10.2007 року у вказаній квартирі була зареєстрована та проживала її донька - ОСОБА_7 разом зі своєю дочкою, яка 12.02.2011 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 У 2011 році у шлюбі народився син - ОСОБА_8

Таким чином, проживаючи вчотирьох в однокімнатній квартирі, позивачі мали намір поліпшити житлові умови, а саме обміняти однокімнатну квартиру на більшу.

Так, ОСОБА_3, планувала обміняти свою трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на меншу з доплатою, таким чином, сторони домовились про обмін квартир.

29.04.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали Договір завдатку. Предметом Договору є обмін нерухомості у строк 30 днів з моменту підписання Договору. Строк виконання зобов'язань за Договором складав до 29 травня 2011 року.

Відповідачка зобов'язалась за цей строк підготувати всі необхідні документи для здійснення вказаної угоди, а саме: знятись з реєстрації, звільнити нерухомість, сплатити всі комунальні платежі та надати довідку про відсутність заборгованості, вилучити ключі від об'єкту нерухомості у осіб, які їх мали, та передати об'єкт позивачеві. У випадку затримки підготовки документів для продажу, строк Договору продовжувався за домовленістю, але не більше трьох тижнів (тобто до 19 червня 2011 року).

Таким чином, після підписання Договору позивач мав намір обміняти квартиру з доплатою у розмірі 32000,00 грн., тому виконав зобов'язання для вищевказаного обміну.

13.05.2011 року ОСОБА_4 надала повноваження щодо своєї квартири ОСОБА_5

24.05.2011 року ОСОБА_5 знялась з реєстрації місця проживання.

16.05.2011 року ОСОБА_4 сплатила комунальні послуги та не мала заборгованості по належній їй квартирі.

На підтвердження домовленості про обмін нерухомості ОСОБА_1 передав відповідачці 16000,00 грн. завдатку в рахунок належних з нього за договором платежів і в забезпечення виконання Договору. Залишок суми зобов'язався сплатити у строк до 29.05.2011 року.

Оскільки власниками квартири № 68 були ОСОБА_3 та її син - ОСОБА_9, то з 05.05.2011 р. - 29.05.2011 р. позивачі сплатили відповідачу та її сину суму у розмірі 6000,00 грн.

Частку квартири ОСОБА_9 відповідач збиралась обміняти за допомогою довіреності, яку їй надав її син.

Позивач також допоміг відповідачу підготувати документи для обміну квартири, щоб прискорити сам процес обміну.

А саме: КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" був виготовлений технічний паспорт станом на 05.05.2011 р., виданий витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.05.2011 р. Позивач надав відповідачу суму у розмірі 957,11 грн., яку відповідач сплатив за роботи по замовленню № Ч-00186289 від 05.05.2011 р.

Станом на 30.05.2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, але мали намір знятись з реєстрації.

31 травня 2011 року позивач планував провести обмін. У зв'язку з чим Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 була проведена перевірка об'єктів нерухомості за Єдиним реєстром заборон, Єдиним реєстром правочинів, Єдиним реєстром іпотек, Єдиним реєстром рухомого майна та стягнуто плати з ОСОБА_1 у розмірі 221,00 грн.

Таким чином, позивачі дізнались про те, що Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на підставі постанови про арешт боржника від 14.06.2010 р. наклав арешт на все нерухоме майно боржника - ОСОБА_9. Після цього відповідач повідомила, що вирішить це питання, оскільки це якась помилка, та сторони зможуть укласти договір міни, але їй потрібен час. Таким чином, за домовленістю сторін був зроблений фактичний обмін квартир.

Згідно актів від 13.09.2012 року, сторони проживали без реєстрації за вищевказаними адресами.

За цей період часу позивач зробив комплексний ремонт трьохкімнатної квартири (коридор, зал, кухня, маленька спальня).

В липні 2012 року, як відомо позивачу, ОСОБА_9 помер, а спадкоємцем його майна стала його мати - ОСОБА_3

Також, у липні 2012 року відповідач повідомила в розмові позивачу, що вона не має наміру укладати договір міни та здійснювати подальшу підготовку документів та на вимогу повернути сплачену суму завдатку відповіла, що коштів вона не має.

З того часу, позивач не мав можливості вирішити спірне питання, оскільки в квартирі АДРЕСА_2 відповідач вже не проживала.

У січні 2013 року позивач отримав претензію відповідача про виселення, як і дізнався про фактичне місце проживання останньої.

Таким чином, порушення зобов'язання сталося з вини відповідачки, наслідком чого має стати повернення подвійної суми сплачених коштів.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначив, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення безпідставно визнав договір завдатку недійсним. Вважає, що отримана відповідачем сума коштів у будь-якому випадку має бути повернута позивачеві як аванс. Вважає безпідставним висновок суду щодо обов'язку саме позивача доводити отримання від нього померлим сином відповідача суми коштів в розмірі 6000,00 грн., при цьому вважає, що суд не врахував того факту, що відповідачка не спростувала доводи позивача з цього приводу. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів в рахунок відшкодування проведеного позивачем комплексного ремонту квартири відповідача, оскільки вселення позивача у вказану квартиру відбулось зі згоди відповідачки та остання не зверталась до правоохоронних органів з приваду самовільного вселення позивачів у вказану квартиру. Також вважає, що кошти витрачені позивачем на оформлення технічної документації квартири, мають бути йому відшкодовані відповідачем, оскільки обмін квартир не відбувся саме з вини відповідача. Крім того, зауважив, що всі витрати позивача відбувались за згодою сторін та є документально підтвердженими.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки позивачем не доведено, що відповідач набула і безпідставно зберегла у себе майно за його рахунок без достатньої правової підстави.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_9, форма власності - приватна спільна сумісна (том 2, а.с. 45, 47-50).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1, а.с. 127).

Відповідач зареєстрована у вищевказаній квартирі, проте фактично мешкає в смт. Михалівка, Запорізької області у своєї доньки (том 1, а.с. 166, 167).

Згідно з Повідомленням КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентарізації" при обстеженні квартири за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено самочинну реконструкцію. Дозвіл на реконструкцію в БТІ не надано (том 1, а.с. 162).

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач наполягав на тому, що між ним та відповідачкою був укладений договір завдатку, предметом якого був обмін квартири, яка належить позивачу за адресою: АДРЕСА_2 на квартиру, яка належить відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 з доплатою. Даний факт підтверджується договором завдатку від 29.04.2011 року (том 1, а.с. 51).

Також позивач зазначав, що фактично вони здійснили обмін квартирами, він із сім`єю переїхав до квартири ОСОБА_9 та почав ремонт, а вона із сином до їх квартири, при цьому позвиач сплатив відповідачу 22000 грн., з яких: 16000 грн. завдатку в забезпечення виконання зазначеного договору та 6000 грн., останні за розписками отримував ОСОБА_9.

Крім того, позивачем зазначалось, що у зазначеній квартирі він зробив комплексний ремонт на суму 64948,02 грн. та витратив 957,11 грн. за виготовлення технічної документації, на підтвердження чого надав документи (том 1, а.с. 56-77).

Отже, на думку позивача відповідач повинна йому сплатити: 32 000 грн. (подвійна сума завдатку) + 6 000 грн. (гроші, які за розпискою отримав ОСОБА_9) + 64 948,02 грн. (витрати на комплексний ремонт квартири) + 957, 11 грн. (витрати, понесені позивачем за технічну документацію) + 221 грн. (витрати позивача за нотаріальні дії), загальна сума - 104 126, 13 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначила, що зазначений договір завдатку від 29.04.2011 року не є належним доказом отримання нею коштів від позивача, оскільки договір в розумінні ст. 215 ЦК України є недійсним. До того ж позивачем не надано доказів того, що нею отримувались вказані кошти, зокрема судові не надано відповідної розписки.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами сторони відповідача виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У відповідності до 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після сплати завдатку між сторонами відбувся фактичний обмін квартирами, юридичне оформлення обміну зі доплатою у нотаріуса не відбулося через те, що при перервірці обтяжень у нотаріуса виявилося, що на квартиру відповідачки було накладено арешт, через борги її сина, позивач провів за свій рахунок ремонті роботи у квартирі відповідача, замінив вікна тощо, на загальну суму 64 948,02 грн. (витрати на комплексний ремонт квартири), поніс 957, 11 грн. витрати,на виготовлення технічної документації для угоди яка не відбулася, сплатив 221 грн. за нотаріальні дії.

Неукладення правочину між сторонами сталось з вини відповідача по справі, тож остання повинна відшкодувати позивачеві суму отрманий у якості завдатку грошей та понесених ним фактичних витрат, щодо покращення квартири, що належить відповідачу. Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що вказаний договір завдатку нотаріально посвідчений не був, а тому не підлягає стягненню у подвійному розмірі і вважається відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України авансом. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів в розмірі 16000,00 грн. в рахунок відшкодування авансу.

Щодо суми коштів в розмірі 6000,00 грн., які були передані позивачем синові відповідача, про що свідчать відповідні розписки наявні в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не було спростовано того факту, що вона є єдиним спадкоємцем померлого сина, натомість матеріали справи містять докази зворотного. Так, згідно повідомлення П'ятої криворізької державної нотаріальної контори від 05 грудня 2015 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9, 11.09.2014 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом лише його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів в розмірі 6000,00 грн. отриманих від нього спадкодавцем відповідача - ОСОБА_9

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача по 64948,02 грн. фактичні витрати на проведення комплексного ремонту квартири позивача, 957,11 грн. - витрати з оформлення технічної документації на вказану квартиру, а також 221,00 грн. витрати понесені у зв'язку з проведенням нотаріальних дій з підготовки квартир належних сторонам по справі до обміну, оскільки вказані витрати є документально підтвердженими, та їх слід віднести до збитків, що перевищують розмір завдатку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткова задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У зв'язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 881,26 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 16000 (шістнадцять тисяч) грн. в рахунок повернення авансу за квартиру, 64948 (шістдесят чотири тисячі дев'ятсот сорок вісім) грн. 02 коп. в рахунок відшкодування витрат по комплексному ремонту квартири, 7178 (сім тисяч сто сімдесят вісім) грн. 11 коп. в рахунок понесених додаткових витрат, а також судові витрати в розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 26 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: