Справа № 643/5745/15-ц
Провадження № 2/643/2712/15
28.09.2015 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
при секретарі - Горборуковій М.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області, про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
06.04.2015 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у 1992 році у квартирі АДРЕСА_2, за згодою проживаючих поселилася та згодом зареєструвала своє місце проживання відповідачка ОСОБА_2, як дружина позивача ОСОБА_1 Вказана квартира була надана батьку позивача ОСОБА_3, а 23.09.1998 р. зазначена квартира була приватизована на праві спільної сумісної власності позивачем ОСОБА_1 та його дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло. У 2005 році шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить батькам позивача на праві власності. Оселившись в зазначеній квартирі відповідачка самовільно вселила свого співмешканця у квартиру № 7, та чинила перешкоди у користуванні квартирою її власникам. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року ОСОБА_2 зобовязано виселитися та не чинити перешкод власникам у користуванні та розпорядженні квартирою № 7, розташованої у будинку № 68 по вулиці Героїв Праці в м. Харкові. У червні 2014 року відповідачка виїхала з квартири АДРЕСА_3 за невідомою адресою. До проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 не повернулася, хоча залишається зареєстрованою у вказаній квартирі. Ніколи ніяких перешкод у користуванні квартирою № 226 відповідачці не чинилося, факт відсутності перешкод у користуванні встановлений рішенням суду. Крім того, відповідачка ніколи не сплачувала комунальні послуги чи інші витрати, повязані з використанням квартири. Відповідачка особистих речей у зазначеному приміщенні не зберігає і за вказаною адресою не зявляється. Таким чином, позивач вважає неправомірною реєстрацію постійного місця проживання відповідачки у квартирі № 226, оскільки вона за власним бажанням фактично не проживала за вказаною адресою більше року, внаслідок чого втратила своє право на користування зазначеною квартирою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити.
Третя особа Московський РВ у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області направили суду лист, в якому зазначили, що не є зацікавленою особою по справі, просили слухати справу без участі їх представника та прийняти рішення на розсуд суду.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 23.09.1998 р. Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та дітям сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8).
Згідно з довідкою від 03.04.2015 р., виданою дільницею № 39 КП «Жилкомсервіс», в спірній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Особовий рахунок відкритий на імя позивача ОСОБА_1 (а.с.7).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова 26 жовтня 2005 р. зроблено запис за № 125, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.6).
Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_4, Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про зобовязання не чинити перешкод у проживанні у квартирі, про вселення і виселення, і за зустрічним позовом відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6 до позивачки ОСОБА_2 про зобовязання не чинити перешкод власникам у користуванні та розпорядженні квартирою і про виселення, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_6 про зобовязання не чинити перешкод ОСОБА_2 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у проживанні у ІНФОРМАЦІЯ_5, про вселення ОСОБА_2 і ОСОБА_5 у квартиру № 226, розташовану у будинку № 47-Б по вулиці Героїв Праці у місті Харкові, і про виселення із цієї квартири ОСОБА_3 і ОСОБА_6 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 і ОСОБА_6 до ОСОБА_2 задоволено, зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 і ОСОБА_6 у користуванні та розпорядженні квартирою № 7, розташованою у будинку № 68 по вулиці Героїв Праці у місті Харкові, виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_5. Цим же рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 не надала суду жодного доказу того, що відповідачі за первісним позовом перешкоджають їй чи її дочці у проживанні чи у користуванні квартирою № 226. ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що не зверталася з вимогою до відповідачів з позовом дозволити їй вселитися до квартири № 226. ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 після розлучення з колишнім чоловіком. Позивачі за зустрічним позовом питання про виселення позивачки з квартири № 7 не підіймали через небажання щодо виникнення спорів та конфліктів, їх влаштовувало те, що обидві онуки проживали з ними. Позивачка ОСОБА_2 самовільно вселила у квартиру № 7 свого співмешканця та не бажає у добровільному порядку залишити цю квартиру та переселитися на вимогу власників до квартири, у якій вона зареєстрована. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2014 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року залишено без змін. Ухвала апеляційного суду набрала законної сили з моменту її проголошення (а.с. 9-11, 12-13).
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Частиною другою ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 226 в буд. 47-Б по вул. Героїв Праці в м. Харкові.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 226 в буд. 47-Б по вулиці Героїв Праці в м. Харкові.
Рішення може бути оскаржене позивачем та третьою особою в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Харченко А.М.