Провадження № 2/641/1059/2015 Справа № 641/2037/15-ц
18 серпня 2015 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Кисіль О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення, у звязку з неможливістю сумісного мешкання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що є власником квартири № 34 в буд. 20 по пр.-ту 50 річчя СРСР в м. Харкові, відповідно до свідоцтвом про право власності на вказану квартиру, виданого центром приватизації державного житлового фонду 24 січня 1994 року, рішення № 5310, реєстраційний №3-94-5814, зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 10.02.1994 року, реєстраційний № П-3-4110. В спірній квартирі був зареєстрований син позивача ОСОБА_3, який без згоди позивача зареєстрував свого сина ОСОБА_2 На протязі багатьох років відповідач систематично знущається над позивачем, здійснює сварки, та не сплачує за комунальні послуги, що унеможливлює їх спільне проживання. Позивач зазначила, що відповідач має власне житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2.
Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом.
Позивач у судовому засіданні пояснила, що поведінка відповідача робить неможливим їх спільне проживання та зазначила, що вона є людиною похилого віку та має проблеми зі здоровям та протиправна поведінка відповідача негативно відображається на стані її здоровя. В подальшому до судового засідання не зявлялася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що згідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 1994 року, виданого згідно з розпорядженням від 24 січня 1994 року, зареєстровано в реєстровій книзі за № 3-94-5814 та зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 10 лютого 1994 року, реєстраційний № П-3-4110, право власності на квартиру АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 (а.с. 4).
Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» № 443 від 03 лютого 2015 року за адресою м. Харків, пр.-т. 50 років СРСР,20, кв.34, зареєстровані проживаючими: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.5). Також відповідно до інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 17 березня 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований проживаючим за адресою: м. Харків, пр.-т. 50 років СРСР,20, кв.34 (а.с. 14).
Відповідно до висновку про наслідки перевірки за заявою ОСОБА_1 від 31 жовтня 2014 року, 23 жовтня 2014 року до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявою звернулася ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 в якій просить вжити заходи до свого онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який 23.10.2014 року о 22 год. вчинив з нею сварку та кидався в бійку. За результатами перевірки було прийнято рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП України (а.с. 58).
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7, пояснила, що вона є сусідкою позивача, також вона знайома з відповідачем, який є онуком ОСОБА_1 і зареєстрований у спірному житловому приміщенні приблизно 7 років. Також зазначила, що іноді позивач просила її викликати міліцію або ОСОБА_1 приходила до неї та говорила, що не може знаходитися у власній квартирі та побоюється туди повертатися. Окрім того, позивач повідомляла її про зникнення деяких речей та документів. Декілька разів до неї приходили співробітники міліції та запитували про події в сімї позивача.
Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цього свідка, у звязку з тим, вказана особа ніяким чином не зацікавлена в наслідках розгляду цієї справи і її пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справ.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 157 ЖК УРСР членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР виселення членів сім'ї власника житлового будинку без надання іншого житлового приміщення можливо, якщо вони систематично руйнують чи псують житлові приміщення або використовують його не за призначенням або систематично порушують правила соціалістичного співжиття роблять неможливими для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку.
У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одному житловому приміщенні, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товаристькими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про виселення відповідача ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер невідомий, з квартири АДРЕСА_6.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_8