РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА

в складі:

Головуючого - судді Чішман Л.М.

секретаря Українця Р.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину виданого на ім"я ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року її матері - ОСОБА_3 позивач перебуваючи під впливом тяжкої обставини подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, яка складалась з квартири АДРЕСА_1. Просила визнати відмову від прийняття спадщини недійсною, та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину виданого на ім"я ОСОБА_2, оскільки вчинила дану відмову на вкрай невигідних для себе умовах.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснили, що позивач будучи хворою людиною - є інвалідом дитинства, після смерті матері отримала великий стрес, дуже переживала, перебувала в пригніченому стані не зовсім розуміючи значення своїх дій попросила свою тітку допомогти оформити спадщину. Побоюючись впливу тітки та її сина, який застосовував до неї фізичну силу, враховуючи застереження тітки про те, що при можливому в майбутньому розлученні чоловік позивачки може відібрати в неї квартиру, що буде безпечніше, якщо квартира буде оформлена на тітку, позивач підписала відмову від прийняття спадщини, внаслідок чого тітка позивачки - ОСОБА_2 оформила квартиру на себе. Позивач зазначила, що після підписання заяви про відмову від прийняття спадщини вона повернулась до нотаріальної контори мала намір відкликати заяву, однак не змогла цього зробити, оскільки паспорт зберігався у відповідача, яка відмовлялась його повернути пояснюючи, що паспорт можуть украсти та оформити кредити. Не заперечувала, що тітка в період з лютого по травень 2013 року отримувала її пенсію, яку віддавала її частинами, тітка привозила позивачу від бабусі продукти харчування.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, при цьому зазначили, що за життя ОСОБА_3, яка є матір"ю позивача, будучи хворою людиною, посилаючись на поведінку позивача, яка попала під вплив сумнівних людей, просила свою сестру ОСОБА_2 зберегти належне її майно для забезпечення ОСОБА_1 житлом. Позивач розуміючи значення своїх дій, маючи намір зберегти майно, добровільно написала заяву про відмову від спадщини, після чого право власності на квартиру АДРЕСА_1 було оформлено на відповідача. Не заперечували про те, що паспорт позивача зберігався у відповідача і був повернутий тільки після звернення позивача в присутності телебачення 05.09.2013 року. Крім того, відповідач пояснила, що дійсно обговорювався з позивачко. Шлях переоформлення квартири в майбутньому, а саме шляхом складання заповіту чи укладання договору дарування.

Свідок ОСОБА_4, яка є співробітницею ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 проходила обстеження в Житомирській обласній психіатричній лікарні, до лікарні її привела мати.

Свідок ОСОБА_5- який є сином відповідача пояснив, що між позивачем та відповідачем була домовленість про відмову від спадщини, щоб не бути позивачу ошуканою іншими особами. ОСОБА_1 вела аморальний спосіб життя, за волею матері позивача ОСОБА_2 доглядала за ОСОБА_1. ОСОБА_1 не сумувала за матір"ю, є фізично здоровою людиною, яка розуміє значення своїх дій.

Свідок ОСОБА_7 - працює сторожем на прохідній в Житомирській обласній психіатричній лікарні, свідок ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 які є співробітницями ОСОБА_2, пояснили, що ОСОБА_1 приходила до відповідачки 2-3 рази на місяць вони спілкувалися, були в гарних відносинах. Відповідач передавала позивачу від бабусі гостинці та давала кошти. Зазначили, що мати ОСОБА_1 за життя вела розмови, що не залишить квартиру ОСОБА_1, оскільки вона маже її прогуляти, або буде ошукана шахраями.

Свідок ОСОБА_11, яка є співробітницею ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що зі слів матері позивача її відомо, що ОСОБА_1 неодноразово тікала з домівки на 1-2 тижні, мала зв"язки з сумнівними особами, проходила курс лікування в психіатричній лікарні, крім цього мала ряд загальних захворювань, за життя матері не прислухалась до її порад. Мати за життя турбувалась за доньку, хвилювалась, щоб ОСОБА_1 не залишилась без квартири, документи на квартиру зберігались на роботі, пізніше у відповідачки. Проте тітка ОСОБА_2 неодноразово раз на тиждень залишала кошти для ОСОБА_1 по 150,00 грн. та пакет з продуктами, остання не відмовлялась від передач, в серпні 2013 року ОСОБА_1 перестала приходити, тітка її розшукувала.

Свідок ОСОБА_12 - приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу в судовому засіданні пояснила, що під час оформлення заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 були роз"яснені всі наслідки подання даного документу, ОСОБА_1 була в здоровому глузді, у нотаріуса не виникло підозри, що остання не розуміє значення своїх дій, вона задавала запитання, вела себе адекватно. Нотаріус повідомила, що 31.07.2013 року ОСОБА_1 приходила цікавилась кому дістанеться квартира та мала намір відізвати заяву про відмову від спадщини, однак остання не мала паспорта, тому документ про відізвання заяви не складався.

Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. У відповідності до п. 25 Постанови пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, - відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Коло осіб, на користь яких спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщин, є вичерпним і за його волевиявленням змінюватись або доповнитись не може. У разі коли спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь особи, вказаної в ст. 1266 ЦК України, правила про спадкування за правом представлення не застосовуються.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та є донькою померлої ОСОБА_3, що не заперечувалось сторонами.

Заявою від 29.07.2013 року ОСОБА_1 відмовилась від спадщини після смерті матері ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - сестри померлої.

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 є інвалідом 2 групи з дитинства.

Зі змісту епікризу виданого 23.09.2013 року Житомирською обласною психіатричною лікарнею № 1 ОСОБА_1 проходила лікування з 19.09.2012 року по 12.12.2012 року за основним діагнозом легка розумова відсталість у ступені помірної дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю по збудливому типу.

Свідоцтвом про право на спадщину за законом підтверджується, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчено, що спадкоємцем майна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року є її сестра ОСОБА_2, спадщина складається з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 5 ст. 1274 ЦК України визначено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст. 233 ЦК України, на яку посилався позивач, як на правову підставу задоволення її позовних вимог, для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Як встановлено судом позивач - інвалід дитинства, має тяжке захворювання, втратила матір, яка була єдиною людиною, яка нею опікувалася, тобто перебувала під впливом тяжких для неї обставин, подала заяву про відмову від прийняття спадщини, побоюючись, що під впливом сторонніх для неї осіб може втратити житло, покладаючись на розсуд рідної для неї людини тітки ОСОБА_2, маючи намір захистити майно, вважала, що вона відмовляючись від спадщини забезпечить себе в подальшому належним житлом, та вчинила правочин на вкрай невигідних для себе умовах, оскільки іншого майна не має, не усвідомлювала, що залишається без єдиного для неї місця проживання.. З пояснень свідка приватного нотаріуса ОСОБА_12, позивач до спливу 6 місячного строку мала намір відкликати заяву про відмову від спадщини, але не змогла цього зробити, оскільки її паспорт зберігався у тітки ОСОБА_2, що не заперечувалось сторонами по справі. Враховуючи зазначені норми та обставини справи, суд вважає, що позивачем доведено факт існування обставин, щодо визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визначених статтею 233 ЦК України, а тому позовна вимога про визнання відмови від спадщини недійсною підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року п.27 свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

За таких обставин суд визнає недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім"я ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст.233, 1273,1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати недійсною заяву № 86 від 29.07.2013 року про відмову ОСОБА_1 від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім"я ОСОБА_2 23 серпня 2013 року, посвідчене приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстроване в реєстрі за № 1278.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Чішман