Справа № 375/1327/15-ц
Провадження № 2/375/521/15
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2015 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що в 17.06.2014 року відповідачі отримали від неї у борг 2 000.00 доларів США і що підтверджується власноруч написаною ними розпискою від 17.06.2014 року. Борг відповідачі зобовязувалися повернути на протязі одного року, тобто до 17.06.2015 року. На разі, у зазначений строк борг відповідачі не повернули, посилаючись на відсутність коштів.

Просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість в сумі 2 000.00 доларів США, що у еквіваленті до гривні становить 43 180.00 грн, витрати за надання правової допомоги в розмірі 3 000.00 грн., 3% річних в розмірі 330.00 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 465.10 грн., а всього 46 975.10 грн..

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач в судове засідання не зявився, натомість її представник ОСОБА_4 подав заяву, якою позов підтримує, просить розглянути спір у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачів.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, в судове засідання не з'явивилися повторно, про причину своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали.

За викладеного та з огляду на положення ст.169 ЦПК України суд ухвалює провести розгляд справи у відсутності позивача та його представника та зі згоди останнього в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 17.06.2015 року між сторонами спору було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачам в борг 2000.00 доларів США, які останні зобовязувалися повернути позивачу на протязі одного року і що підтверджується розпискою відповідачів від 17.06.2015 року. На разі, таких умов договору відповідачі не виконали, борг в обумовлений договором строк позивачу не повернули.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 526, 612, 625, 625, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому відповідно до ч.2 ст.1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно положень ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином.

Відповідно до ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобовязання встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і закінчення останнього не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За положеннями частини другої ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що три відсотки річних не є санкцією, штрафом, неустойкою і не є способом забезпечення зобов'язання, оскільки є частиною самого зобов'язання, яке відповідачами порушено та встановлених обставин справи щодо невиконання відповідачами належним чином умов договору позики, що призвело до прострочення заборгованості, вимоги позивача про 3% річних на прострочену суми заборгованості є обґрунтованими.

На разі, останні можуть бути задоволеними в обсязі проведеного представником позивача розрахунку та за вказаний ним період часу.

Таким чином, суд вважає, що у цій справі були встановлені всі підстави, які передбачають право позивача вимагати стягнення з відповідача боргу, а також встановлені всі правові підстави для застосування правил цивільної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За викладеного суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення суми боргу позики ґрунтується на законі та на отриманих у справі доказах, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачів у справі підлягають стягненню на користь позивача витрати пов'язані із сплатою судового збору в сумі 465.10 грн. та витрати повязані із розглядом судової справи, що включають в себе витрати на правову допомогу в розмірі 3 000.00 грн, та витрати, повязані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів в сумі 400.00 грн..

Судові витрати, повязані із публікацією у пресі оголошення про повторний виклик відповідача у справі, в розімір 400.00 грн. підлягають стягненню з відповідача у справі на користь держави в особі територіального управління Державної судової адімністрації України в Київській області.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 612, 625, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) якого невідоме та ОСОБА_3, жительки смт. Рокитне Київської області, вул. Вокзальна, 230, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рахунок заборгованості за договором позики 43 510 (сорок три тисячі пятсот десять) гривень 00 коп., 3865 (три тисячі вісімсот шістдесят п'ять) гривень 10 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, а всього 47375.10 (сорок сім тисяч триста сімдесят п'ять) гривень 10 коп..

Стягнути солідарно із ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь держави в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області судові витрати повязані із публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у справі в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 коп..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набуло законної сили ____________________20___ року