Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/1256/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Пустовіт З.П.
Провадження № 22-ц/778/4374/15 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бердянського державного педагогічного університету, про зобов'язання укласти трудовий договір,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Бердянського державного педагогічного університету, про зобов'язання укласти трудовий договір.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що впродовж 2005-2011 років вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем на підставі трудових договорів та контрактів.

01 листопада 2007 року між нею, Запорізьким національним університетом та БДПУ було укладено тристоронню Типову угоду «Про підготовку аспіранта (докторанта) за рахунок державного замовлення» без відриву від виробництва, зі строком дії контракту до 01.11.2016 року.

В продовженні дії останнього трудового контракту відповідач їй відмовив і своїм наказом №206/06 від 26.08.2011року звільнив її з посади старшого викладача кафедри політології та правознавства за п.2ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням дії контракту.

Зазначала, що зобов'язання, визначені п.2.5 Типової угоди, нею були повністю виконані, так як 21.11.2011 року відбувся захист її дисертації, а науковий ступінь кандидата юридичних наук присуджено на підставі рішення атестаційної колегії наказом Міністерства освіти і науки, молоді і спорту №187 від 17.02.2012 року.

29 листопада 2011 року вона звернулася до відповідача з вимогою про працевлаштування, але отримала відмову.

08 грудня 2014 року на сайті відповідача було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад, зокрема 1,5 ставки старшого викладача кафедри політології та правознавства.

10 грудня 2014 року нею знову було здано заяву про прийняття на роботу на посаду старшого викладача кафедри політології і правознавства, проте, незважаючи на наявність вакантної посади, відповідач знову відмовив їй у працевлаштуванні, тобто в черговий раз відмовився виконати взяті на себе зобов'язання, визначені у Типовій годі.

Враховуючи вищевикладене просила суд зобов'язати Бердянський державний педагогічний університет укласти з нею, ОСОБА_3, трудовий договір про роботу на посаді старшого викладача кафедри політології та правознавства з виконанням навчального навантаження в обсязі однієї ставки, з моменту набрання рішенням суду законної сили; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом встановлено, що позивач, починаючи з 12.09.2005 року працювала в Бердянському державному педагогічному університеті спочатку на посаді асистента кафедри всесвітньої історії та правознавства тимчасово, до обрання за конкурсом, 01.12.2005 року була обрана на цю посаду за конкурсом з укладенням контракту. 01.09.2008 року переведена на посаду старшого викладача кафедри всесвітньої історії та методики навчання історії зі збереженням умов раніше укладеного контракту.

У зв'язку із створенням кафедри політології та правознавства, з 01.02.2011 року переведена на посаду старшого викладача, а 26.08.2011 року звільнена з займаної посади за ст.36 п.2 КЗпП України у зв'язку із закінченням дії контракту.

В листопаді 2007 року позивач за Типовою угодою №2007/44 від 01.11.2007 року, укладеною між Запорізьким національним університетом в особі його ректора, та нею, без відриву від виробництва за рахунок державного замовлення та направленням Бердянського державного педагогічного університету, проходила навчання в аспірантурі за науковою спеціальністю теорія та історія держави і права, історія політичних і правових вчень. Захистила дисертацію 21.11.2011 року, а науковий ступінь кандидата юридичних наук було присуджено на підставі рішення атестаційної колегії наказом Міністерства освіти і науки, молоді і спорту №187 від 17.02.2012 року.

В обґрунтування свого позову позивач посилалася на те, що відповідач, в порушення п.1.5 Типової угоди про підготовку аспіранта (докторанта) за рахунок державного замовлення після захисту дисертації двічі відмовив їй в працевлаштуванні: спочатку згідно поданої нею 29.11.2011 року заяви, а потім після оголошення 08.12.2014 року на сайті БДПУ конкурсу на заміщення вакантних посад, зокрема, 1,5 ставки старшого викладача кафедри політології і правознавства, вдруге згідно поданої заяви від 10 грудня 2014 року.

При цьому позивач у судовому засіданні не заперечувала, що вона не подавала документи на участь у конкурсі, як їй було роз'яснено в листі №64-06/2186 від 29.12.2014 року, вважаючи, що має право на укладення трудового договору без подання документів на конкурс згідно з Типовою угодою як молодий фахівець.

Згідно ч. 11,12 ст. 55 Закону України "Про вищу освіту" № 1556-VII від 01.07.2014 року визначено, що під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу.

В окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками, вакантні посади науково-педагогічних працівників можуть заміщуватися за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад у поточному навчальному році.

Тобто, Закон України "Про вищу освіту" не містить жодних виключень для заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників без прийняття участі у конкурсному відборі.

Позивач же у своїй заяві від 10.12.2014 року на ім'я ректора БДПУ посилалася на Типову угоду "Про підготовку аспіранта (докторанта) за рахунок державного замощення" №2007/44 від 01.11.2007 року та просила розглянути питання щодо укладення з нею трудового договору на заміщення вакантної посади старшого викладача кафедри політології та правознавства Бердянського державного педагогічного університету, надавши їй відповідь у письмовій формі про дату укладення з нею трудового договору до початку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад, на яку отримала відповідь №64-06/2186 від 29.12.2014 року, в якій їй роз'яснено необхідність взяти участь у конкурсі, умови і строки проведення якого оголошується наказом університету через засоби масової інформації, що відповідає вимогам ч.11 ст.55 Закону України "Про вищу освіту".

Доводи апелянта про те, що Типова угода №207/44 від 01.11.2007 року продовжує діяти, як в ній зазначено, до 01.11.2016 року, на думку колегії являються безпідставними, оскільки обов'язки Запорізького національного університету з підготовки аспіранта згідно з програмою та індивідуальним планом є вичерпаними, а сама позивач закінчила навчання, захистила дисертацію та отримала науковий ступінь кандидата юридичних наук, тобто зобов'язання припинилися належним виконанням, що підтверджується копіями свідоцтва про закінчення аспірантури №016/11 та диплома кандидата наук ДК №004484.

Також є безпідставним посилання на підпункт 11) пункту 15 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 309 від 01.03.1999 року, в якому передбачено право аспіранта на працевлаштування згідно з типовою угодою у разі зарахування на навчання за державним замовленням або контрактом (у разі навчання поза державним замовленням), оскільки пункт 43 цього ж Положення уточнює, що аспіранти, які закінчили навчання в аспірантурі з відривом від виробництва за державним замовленням, працевлаштовуються згідно з типовою угодою, а аспіранти, які закінчили навчання в аспірантурі поза державним замовленням, - згідно з контрактом позивча же навчалася в аспірантурі без відриву від виробництва, як вбачається з наявних доказів у справі, а тому її посилання на невиконання БДПУ зобов'язань за Типовою угодою не може бути прийнято судом до уваги.

Крім того встановлено, що позивач, починаючи з 01.09.2012 року і по теперішній час, працює на посаді доцента кафедри галузевих юридичних дисциплін за контрактом в Бердянському інституті державного та муніципального управління Класичного приватного університету, тобто реалізувала свою право на працю та вільний вибір виду діяльності шляхом укладення контракту з іншою юридичною особою, відтак, перебуваючи наразі в трудових відносинах, в судовому порядку ставить питання свого працевлаштування з іншою установою, що суперечить положенням трудового законодавства України.

Посилаючись на те, що вона працює в непрестижному приватному університеті, позивач разом з тим у термін до 15.12.2014 року не подавала документи на участь у конкурсі на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, оголошеного згідно наказу БДПУ №166 від 01.12.2014 року, продовжуючи обіймати свою посаду, так само не оскаржувала результати проведеного конкурсу на заміщення вакантних посад, оголошеного БДПУ у грудні 2014 року, якщо вважала, що на вакантну посаду повинна була бути прийнята саме вона як молодий фахівець за Типовою угодою відповідно до п.29 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: