Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/2384/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Колодіна Л.В.
Провадження № 22-ц/778/4573/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30 вересня 2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором відповідач повинен на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбаченим цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконала.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 січня 2015 року має заборгованість в загальному розмірі 22 583 грн. 40 коп., яка складається з наступного: 12 651 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом; 7 855 грн. 32 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 525 грн. 19 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 051 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.09.2007 року у загальному розмірі 22 583 грн. 40 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.09.2007 року у загальному розмірі 21 031 грн. 81 коп., яка складається з наступного: 12 651 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом; 7 855 грн. 32 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 525 грн. 19 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7 851 грн. 32 коп., заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 525 грн. 19 коп., в іншій частині залишити оскаржуване рішення без змін.

ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення суду не оскаржувало, тому, перевіряючи законність оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не перевіряє справу в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг із-за відсутності апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Висновок суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідає матеріалам справи та вимогам норм матеріального права, зокрема, встановленим ст. 526 ЦК України загальним умовам виконання зобов'язання та передбаченому ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 526, 530, 610, 612 ч. 1 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала строковий кредит у сумі 5 027 грн. на строк 10 місяців з 30.09.2007р. по 30.07.2008р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

За змістом заяви від 30.09.2007р., підписуючи її, ОСОБА_3 виразила свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір (а.с. 10).

Кредитний ліміт у подальшому змінювався Банком відповідно до п.п. 3.2, 3.3, 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є частиною укладеного між сторонами договору.

Станом на 31.01.2015р. у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, кредитна заборгованість становить 22 583,40 грн., яка складається з наступного: 12 651,30 грн. - заборгованість за кредитом; 7 855,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 525,19 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 051,59 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-9).

Обґрунтовуючи позов Банк зазначав, що відповідач періодично сплачує заборгованість за кредитним договором, так, погашення заборгованості по кредиту позичальник здійснювала 21.04.2008р., 03.06.2008р., 26.07.2008р., 01.08.2008р., 10.03.2009р., 17.04.2009р., 21.07.2009р., 17.08.2009р., 19.10.2009р., 14.12.2009р., 23.12.2009р., 20.01.2010р., 16.02.2010р., 27.02.2010р., 17.05.2010р., 20.07.2010р., 13.08.2010р., 08.09.2010р., 22.10.2010р., 24.11.2010р., 11.03.2011р., 20.04.2011р., 25.05.2011р., 24.06.2011р., 25.07.2011р., 08.08.2011р., 12.09.2011р., 13.10.2011р., 24.11.2011р., 22.12.2011р., 23.01.2012р., 01.02.2012р., 20.03.2012р., 31.03.2012р., 19.06.2012р., 20.07.2012р., 20.08.2012р., 11.09.2012р., 20.10.2012р., 13.11.2012р., 12.12.2012р., 15.01.2013р., 13.02.2013р., 06.03.2013р., 16.04.2013р., 16.05.2013р., 06.06.2013р., 18.07.2013р., 15.08.2013р., 18.09.2013р., 17.10.2013р., 20.11.2013р., 17.12.2013р., 24.01.2014р., 20.02.2014р., 21.03.2014р., 26.05.2014р. (а.с. 6-9).

Таким чином, у відповідності до ст. 264 ЦК України дії відповідача з часткового погашення боргу переривали перебіг строку позовної давності, а тому строк позовної давності не сплив на час пред'явлення позову.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово сповіщалася судом про день та час розгляду справи, її представник заявляв клопотання, пов'язані з розглядом справи, проте, клопотання про застосування строків позовної давності заявлено не було.

Верховний Суд України 21 листопада 2012 року у справі № 6-101цс12 зробив правовий висновок, відповідно до якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції.

З огляду на зазначені обставини, доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та комісії у зв'язку з пропуском строку позовної давності є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на скрутне матеріальне становище не є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, оскільки таке становище не звільняє відповідача від виконання грошового зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення судом неустойки не можуть бути взяті до уваги, оскільки саме у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів судом відмовлено.

Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Решта доказів та обставин, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: