Справа № 2-1455/2003
Провадження № 22-ц/779/44/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойко М.Я.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: апелянта ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського районного суду від 13 серпня 2003 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, посилаючись на те, що 16.02.1999 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Однак, ухвалою від 01.02.1998 року в порядку забезпечення позову під час розгляду справи про стягнення з ОСОБА_5 коштів в розмірі 5 205 грн., на вказану квартиру було накладено арешт. У зв'язку з цим, ОСОБА_4 вважав, що його права порушено, а тому просив визнати договір купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Калуського районного суду від 13 серпня 2003 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 16.02.1999 року в ТБ «Прикарпатська біржа нерухомості», між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2 - недійсним.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 14 400 грн. отриманих за договором.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, зазначає, що про час та місце розгляду справи вона не повідомлялася, копія рішення судом у встановленому законом порядку їй не направлялася, до участі у розгляді справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу вона не залучалася, що позбавило процесуальної можливості надати свої доводи та заперечення з приводу пред'явленого позову.

Також апелянт зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу правомірно набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. Право власності на квартиру було належним чином зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ. Жодних заборон на відчуження квартири станом на 16.02.1999 року не існувало, а тому доводи позивача в цій частині не відповідають дійсності.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив, які саме права позивача були порушені спірним правочином.

З цих підстав рішення суду першої інстанції, апелянт просила скасувати, та увалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися повторно, хоч належно повідомлялися судом про розгляд справи. Виходячи з приписів ст. 169 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу по суті за відсутності зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та доводи її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу правомірності договору купівлі-продажу, укладеного 16.02.1999 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в ТБ «Прикарпатська біржа нерухомості».

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд першої інстанції прийшов до висновку про незаконність оспорюваного правочину, та одночасно зобов'язав кожну із сторін правочину повернути другій стороні все одержане за угодою.

Однак такий висновок суду є передчасним, зроблений без врахування інших істотних обставин справи та за наявності процесуальних порушень. Тому погодитись з ним колегія суддів не може.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом оспорюваного сторонами правочину є квартира АДРЕСА_1. На момент вчинення правочину відчужувана квартира належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 13.06.1997 року Калуською міською держконторою за реєстровим № 1-д-398, та зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу №32 за реєстровим №2638/71. Другою стороною оспорюваного правочину, відповідно була ОСОБА_2, як покупець.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Розглядаючи спір по суті, та визнаючи недійсним договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, суд першої інстанції не залучив до участі у розгляді справи ОСОБА_2, та ухвалив рішення у справі, яке впливає на права та інтереси апелянта, зокрема зобов'язання повернути стороні квартиру.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваним рішенням можуть бути порушені права ОСОБА_2, яка не була залучена до участі в справі.

Однак, апеляційний суд законодавчо позбавлений права в такому разі скасувати рішення з направленням справи на новий розгляд, відповідно як і залучити таку особу до участі в справі та вирішити спір як суд першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене рішення не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Калуського районного суду від 13 серпня 2003 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв