Справа № 168/1041/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Самрук Ф.В.
Провадження № 22-ц/773/1316/15 Категорія: 81 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Веремчук Л.М.,

при секретарі - Перебойчук Р.В.,

з участю: боржника ОСОБА_1,

представника боржика - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старовижівського районного управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 31 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 31 липня 2014 року подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Відділу ДВС Старовижівського РУЮ перебуває виконавчий лист № 401/13 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" достроково заборгованість за кредитним договором №014/0281/82/0043146 від 09.11.2011 в сумі 40 570, 22грн. та судові витрати в сумі 405, 70грн., а всього 40 975, 92 грн. (а.с. 59).

14 лютого 2014 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Старовижівського РУЮ Бащуком С.М. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Старовижівського районного суду від 01.11.2013 року (а.с. 58).

Цього ж дня постановою накладено арешт на майно боржника та оголошена заборони на його відчуження (а.с. 60).

Згідно відповідей на запити державного виконавця у боржника на праві власності відсутнє будь-яке майно та рахунки у банках (а.с. 61-64).

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язання щодо сплати боргу, а тому є законні підстави у обмеженні боржника у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

За правилом ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 06.05.2014, 10.08.2014 року ОСОБА_1 було направлено попередження-виклик державного виконавця, у якій державний виконавець зобов'язував боржника з'явитись у виконавчу службу, сплатити борг в сумі 40 975,92 грн. Однак, за вказаною боржником адресою виклик не був вручений в зв'язку з непроживанням його за цією адресою (а.с. 67).

05.09.2014 року старшим державним виконавцем повторно надіслано боржнику виклик для надання письмового пояснення щодо фактичного місця проживання, наявності майна на праві власності, доходів та місця роботи, відкритих рахунків у фінансових установах.

05.09.2014 року ОСОБА_1 отримано виклик державного виконавця та надано письмове пояснення, в якому вказано адресу проживання: АДРЕСА_1

Однак як вбачається з пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, за вказаною адресою сторона не проживає.

Місце проживання боржника невідоме.

Згідно довідки Старовижівської селищної ради від 03.09.2014 року ОСОБА_1 дійсно зареєстрована, але не проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 100).Ухвалою суду від 04.09.2014 року оголошено розшук ОСОБА_1

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» покладено обов'язок на сторін виконавчого провадження письмово повідомити державного виконавця про зміну свого місця проживання або перебування.

Таким чином, боржник покладених на нього обов'язків Законом України «Про виконавче провадження» не виконав, відомостей про свої доходи не надав, будь-яких дій щодо сплати боргу не вчинив, про зміну свого місця проживання або перебування не повідомила, незважаючи, що з моменту ухвалення рішення та відкриття виконавчого провадження прийшов тривалий час.

Встановлені вище обставини свідчать, що своїми діями боржник ухиляється від виконання судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку. що підстав для зміни чи скасування ухвали суду від 31.07.2014 року немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 31 липня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: