АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Петріщев І.В.
№ 22-ц/796/1818/2015 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Київської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_6, Головне управління юстиції у м. Києві, П'ятнадцята державна київська нотаріальна контора, служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом по 1/9 частці за кожною квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7 з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась донька ОСОБА_4, та після смерті якого відкрилася спадщина, яку окрім неї та їх доньки з померлим, прийняла також мати померлого.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Київської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_6, Головне управління юстиції у м. Києві, П'ятнадцята державна київська нотаріальна контора, служба у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом задоволено.

Визнано право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/9 частці квартири АДРЕСА_1 за кожною, після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Не погодившись частково з вказаним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні справи не було застосовано норми ст.256 ЦПК України.

Зазначає, що під час судового засідання 15 травня 2014 року, представником відповідача було подано зустрічну позовну заяву про встановлення факту фактичного припинення шлюбних відносин, окремого проживання та визнання особи такою, що не має права на спадкування за законом.

Проте, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду та щодо об'єднання в одне провадження з первісним позовом.

Також вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинились фактичні шлюбні відносини, тому визнання за нею прававласності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, є незаконним.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Представник третьої особи ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач Київська міська рада та треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора та служба у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_4 на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 рокуне оскаржується, а тому в цій частині рішення судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та звертаючись до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, не одержала свідоцтво про право на спадщину за відсутністю правовстановлюючих документів, а відтак є підстави вважати доведеним її право на спадкування за законом після свого померлого чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та оформлення права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, 29 квітня 2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, прізвище після реєстрації шлюбу: "ОСОБА_3". Від шлюбу подружжя має доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_7 на праві власності належала 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни квартири від 06 червня 1997 року, зареєстрованому комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та права власності 10 червня 1997 року, що підтверджується копією договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 24 вересня 2012 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Як вбачається з довідки ЖЕК №303 від 2012 року ОСОБА_7 з 27 лютого 2003 року по день смерті був зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_1, знятий з реєстрації, як померлий 18 жовтня 2012 року, ОСОБА_3 не зареєстрована за цією адресою.

Відповідно до довідки форми №3 ЖЕК № 303 виданої в листопаді 2012 року №1127 у квартирі АДРЕСА_1, мешкають та прописані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, власником лицьового рахунку є ОСОБА_1

Судом встановлено, що у провадженні П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №1378/2012 року щодо майна померлого ОСОБА_7 Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_7 не вчиняв.

05 листопада 2012 року ОСОБА_3, яка також діє як законний представник від імені малолітньої ОСОБА_4, звернулась до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_7

Відповідно до ст.69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з п.п. 4.15. п.4 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Листами від 11 грудня 2013 року та 21 березня 2014 року П'ятнадцята київська державна нотаріальної контора повідомила ОСОБА_1 про те, що 05 листопада 2012 року відкрито спадкову справу № 1378/2012 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року, гр.ОСОБА_7, який мешкав до днясмерті в АДРЕСА_1, та, що вона є потенційною спадкоємицею. Для з'ясування підстав для закликання ОСОБА_1 до кола спадкоємців та права на спадщину, повторно запрошували з'явитись до нотаріальної контри для подачі заяви відповідного змісту та надання відповідних документів для з'ясування родинних стосунків з померлим та надання документів на спадкове майно померлого, що підтверджується копіями листів.

15 серпня 2013 року П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора направила лист вих. №3293 ОСОБА_3, в якому повідомила про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом, після виповнення шестимісячного строку, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 не є можливим, оскільки до спадкової справи не надано документів, що підтверджують право власності на квартиру. Крім того рекомендовано визнати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщиниправо на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Норма ст.1261 ЦК України передбачає у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи до першої черги спадкоємців після померлого ОСОБА_7, 1976 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року відносяться його дружина - ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4 та матір ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.1267 ЦПК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст.1297 ЦК України обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно ч.1 цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.2 ст.1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ненадання нотаріусу оригіналу свідоцтва про право власності на житло позбавляє його можливості видати спадкоємцеві ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину, проте не позбавляє позивача права на спадщину.

Оскільки сумнівів того, що 1/3 частина спірної квартири на момент відкриття спадщини належала ОСОБА_7 на підставі договору міни немає, і цей факт не заперечується відповідачем, колегія дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею та її донькою права власності за кожною по 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 обґрунтовано задоволені.

Посилання апелянта на те, що судом необґрунтовано не взято до уваги те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинились фактичні шлюбні відносини, а тому визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 є незаконним колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на час смерті ОСОБА_7 він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 та шлюб між ними не був визнаний недійсним, а також відсутнє судове рішення про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у зупиненні провадження у справі та не об'єднання з первісною позовною заявою зустрічної позовної заяви колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

Відсутні доводи апеляційної скарги, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді