Справа № 1328/1736/12 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/182/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 і його представників: ОСОБА_4 і адвоката ОСОБА_5; відповідача ОСОБА_6 і його представника - адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідача - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради (ОКП ЛОР) "БТІтаЕО", у якому просив суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірна квартира"), укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 14 грудня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 6957, а також скасувати реєстраційне посвідчення на спірну квартиру від 05 липня 2000 року, видане ОКП ЛОР "БТІтаЕО" на ім'я ОСОБА_6

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що спірна квартира належала позивачу на праві приватної власності, проте приблизно у грудні 2009 року позивачу стало відомо, що 14 грудня 1999 року він ніби-то уклав договір дарування цієї квартири, згідно із яким подарував її племіннику - відповідачу ОСОБА_6

В квітні 2010 року він звернувся до суду з позовом про визнання недійсним даного договору дарування (який вважав укладеним ним внаслідок помилки), який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2010 року було задоволено, однак у подальшому рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2010 року (залишеним без змін судом касаційної інстанції) вище згадане рішення місцевого суду було скасовано та відмовлено йому у задоволенні позовних вимог.

Пізніше, ознайомившись у Львівському державному нотаріальному архіві з першим примірником договору дарування, пересвідчився, що даний договір він не підписував, а відтак вважає його недійсним, як такий, що підписаний іншою особою (т.1, а.с. 2-5).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 14 грудня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 6957.

Скасовано реєстраційне посвідчення від 05 липня 2000 року, видане Львівським обласним комунальним підприємством "БТІтаЕО" на ім'я ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат (т.2, а.с. 36-40).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_6

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що оскаржуваним рішенням фактично проведено ревізію рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2011 року, яким позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_6 про визнання договору дарування спірної квартири недійсним.

Вважає, що твердження позивача, наведені ним в обгрунтування доводів повторно поданої позовної заяви про визнання договору дарування спірної квартири недійсним, повністю суперечать його ж твердженням під час розгляду вище згаданої попередньої справи.

Вважає неправомірним незастосування судом до спірних правовідносин строків позовної давності, заяву про застосування яких було подано до суду відповідачем, а висновок суду про те, що позивачем строк позовної давності не було пропущено вважає помилковим, оскільки такий висновок спростовується висновками вище згаданого рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року.

Вважає, що при призначенні судової почеркознавчої експертизи були допущені процесуальні порушення, а відтак вважає Висновок експерта від 23.01.2014 року № 6/603 неповним, недостовірним та таким, що суперечить іншим обставинам справи, а тому вважає, що по справі слід призначити повторну судову почеркознавчу експертизу, у проведенні якої судом першої інстанції було відмовлено (т.2, а.с. 46-49).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача і його представників, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Висновку експерта від 23.01.2014 року № 6/603, проведеної по справі на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2013 року судової почеркознавчої експертизи: 1) підпис на двох примірниках договору дарування від 14 грудня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, укладеного між дарувальником Яремій та обдарованим ОСОБА_6, від імені дарувальника ОСОБА_3 та рукописний текст на договорі від імені ОСОБА_3 виконано не ОСОБА_3, а іншою особою; 2) рукописний текст в документі: „Заява від імені ОСОБА_3 на замовлення 5/6017 щодо виготовлення довідки-характеристики для дарування квартири від 17.09.1999 року", що знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи на буд. АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа а.с. 174) - виконано не громадянином ОСОБА_3, а іншою особою (т.1, а.с. 216-233).

Як вбачається зі змісту вище згаданої ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 18.11.2013 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, судом на вирішення експерта були поставленні питання запропоновані, як представником позивача ОСОБА_3, так і представником відповідача ОСОБА_6 (т.1, а.с. 200-201), однак останнім не було оплачено проведення експертизи в частині дослідження експертом питань, які були запропоновані на експертизу його представником (т.1, а.с. 225).

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для призначення по справі повторної почеркознавчої експертизи.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити та залишити рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 червня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя:

Судді: