Справа № 2-621/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борняк Р.О.,

при секретарі Баран П.Д.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

представника Корелицької с/р ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Корелицької сільської ради Перемишлянського району та Центру державного земельного кадастру в Перемишлянському районі, третьої особи Управління Держкомзему в Перемишлянському районі про визнання частково недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ№011238 від 26 вересня 1996 року та інше, та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 Корелицької сільської ради Перемишлянського району та Центру державного земельного кадастру в Перемишлянському районі, третьої особи Управління Держкомзему в Перемишлянському районі, про зобовязання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та інше,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Корелицької сільської ради Перемишлянського району та Центру державного земельного кадастру в Перемишлянському районі про визнання Державного акту про право власності на земельну ділянку ІІ-ЛВ №011238, площею 0,1934га, виданого 26.09.1996р. ОСОБА_5 частково недійсним, з вимогою зобовязати ОСОБА_5 не порушувати правил добросусідства та зобовязати її звільнити самовільно захоплену нею частину присадибної земельної ділянки площею 0,03га, що знаходиться біля житлового будинку №29 по вул. Миру в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області, з покликанням на те, що весною 2012р. ОСОБА_5 самовільно захопила частину приналежної йому присадибної ділянки посилаючись на право власності, яке ніби отримала ще в 90-х роках. При зверненні в Корелицьку сільську раду він дізнався, що в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_5, на підставі якого нею виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ №011238 від 26.09.1996р., поряд з підписами суміжних землекористувачів навпроти його прізвища стоїть не його підпис, а відтак такий Державний акт виготовлений без його погодження, тому не може мати юридичної сили і має бути визнаний недійсним.

Крім цього, в листопаді 2012р. комісія з питань земельних відносин Корелицької сільської ради при виході на місце розташування їх присадибних земельних ділянок на вул. Миру №29 та 31 в с. Кореличі Перемишлянського району виявила, що ОСОБА_5 самовільно захопила частину приналежної йому присадибної земельної ділянки площею 0,03га.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд, окрім раніше зазначених позовних вимог визнати акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки 1996р. виданий ОСОБА_5 недійсним та надати ОСОБА_4 дозвіл на затвердження технічної документації без підпису в акті встановлення і погодження межі від 13.07.2012р. суміжного землекористувача ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 подала зустрічну позовну заяву, в якій просить, зобовязати ОСОБА_4 звільнити самовільну зайняту частину її земельної ділянки та не чинити їй перешкод у користуванні присадибною ділянкою пл.0,1934га, що знаходиться по вул. Миру, 31 в с. Кореличі Перемишлянського району та належить їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку ІІ-ЛВ №011238, а також зобовязати ОСОБА_4 не порушувати правил добросусідства та усунути стікання господарських, тваринних нечистот на земельну ділянку ОСОБА_5 В підтримку своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до вищезазначеного Державного акту розмір належної їй земельної ділянки становить 0,1934га., однак в результаті захоплення ОСОБА_4 частини належної їй земельної ділянки її площа зменшилась до 0,1717га., про що свідчить кадастровий план та обміри проведені Перемишлянським РВ ЦДЗК., водночас ОСОБА_4М, користується земельною ділянкою, що значно перевищує розмір земельної ділянки передбачений Корелицькою сільською радою ОСОБА_4 для виготовлення технічної документації з землеустрою для оформлення права власності.

В ході судового розгляду представник відповідача, подав заперечення на позовну заяву ОСОБА_4, в якому позов не визнає та зазначає, що саме ОСОБА_4 вчинено захоплення земельної ділянки ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_4 виділено 0,21 га, а володіє він ділянкою 0,2135 га, що на 0,0035 га більше та не надано жодних доказів в підтвердження своїх позовних вимог.

Представник Корелицької сільської ради Перемишлянського району в судовому засіданні підтвердив факт під час виготовлення технічної документації на право приватної власності на землю часткове накладення меж земельної ділянки ОСОБА_5 на земельну ділянку ОСОБА_4, від так вважає що такий позов в цій частині підлягає задоволенню.

Центру державного земельного кадастру в Перемишлянському районі в судове засідання не зявились.

Представник відділу Держкомзему в судове засідання не зявився, натомість подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, проаналізувавши обставини справи та оцінивши подані сторонами документальні докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_4 слід задоволити частково, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 17.03.1989р. колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 на праві особистої власності належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул. Миру, 29 в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області.

Відповідно до рішення 12 сесії 6 скликання Корелицької сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» №31 від 17.06.2012р. ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки у приватну власність: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку орієнтованою пл.0,21га та для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки орієнтованою пл.0,60га.

Із присадибною ділянкою ОСОБА_4 межує земельна ділянка ОСОБА_5, пл.0,1934га, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована по вул. Миру, 31 в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області і належить останній на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку ІІ-ЛВ №011238, виданого 26.09.1996р.

Комісією з питань земельних відносин Корелицької сільської ради в листопаді 2012р. при виході на місце розташування земельних ділянок по вул. Миру №29 та №31 було виявлено, що присадибна земельна ділянка ОСОБА_5, яка належить останній на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку ІІ-ЛВ №011238, накладається на частину присадибної земельної ділянки, що перебуває в користуванні ОСОБА_4, що унеможливлює узгодження меж між суміжними землекористувачами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що в Державному акті право власності на земельну ділянку виданому ОСОБА_5 є описка, оскільки при обмірах її земельної ділянки замість 0.7 метра помилково було записано 7 метрів, що потягло за собою збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що при встановленні загорожі була порушена стара межа, оскільки між господарською спорудою ОСОБА_4 та будинком ОСОБА_5, відстань між якими становить біля 3 метрів, огорожа з боку ОСОБА_4 є посунута на 0.5 метра в сторону ОСОБА_5

Як ствердив позивач ОСОБА_4, встановлено в судовому засіданні та вбачається з акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_5 від 1996р. та рішення виконкому Корелицької сільської ради від 23.12.1994р. на підставі яких ОСОБА_5 виготовлена технічна документація та отриманий Державний акт про право власності на земельну ділянку ІІ-ЛВ №011238, поряд з підписами суміжних землекористувачів, в графі навпроти прізвища ОСОБА_4 стоїть підпис відмінний від підпису ОСОБА_4

Згідно ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч.5 ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За вимогами ч.1 ст155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до положень п. б), г), д) ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013р. в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд виходить з того що оскаржуваний позивачем акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки є складовим елементом технічної документації що виготовляється для видачі Державного акту про право приватної власності на землю, а від так, самостійно такий (акт встановлення та узгодження меж) не породжує юридичні наслідки.

Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_5О, та його представником з поданих в судовому засіданні доказів не встановлено порушення прав останніх, такий позов до задовлення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 слід стягнути в користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 107.30 грн.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 57, 60, 185, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задоволити частково. Визнати частково недійсним (в частині невідповідності фактичної площі земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,1934 га) Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ№011238 від 26 вересня 1996 року, що виданий ОСОБА_5.

В решті позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 107.30 грн.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_8