РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Божко В.В.

за участю секретаря Дяденчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 , про визначення порядку користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вони, позивачі, та ОСОБА_5, їх відповідно син та рідний брат, були співвласниками 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1, яку приватизували у 1991 році, по 1/3 частині кожний. Квартира складається з кімнат розміром 11,7 м2, 11, 1 м2 та 16, 7 м2, житловою площею 39, 5 м2. У 2003 році ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 уклали договір міни, відповідно до якого обмінялися частками квартири та житлового будинку, з цього часу відповідачка оселилася в квартирі в кімнаті 11,7 м2. Суміжні кімнати 16,7 м2 та 11, 1 м2 займають позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 З 2002 року по 2010 рік позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у цивільному шлюбі. Після 2010 року відносини між сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зіпсувалися, і позивач ОСОБА_2 на деякий час залишав квартиру. В силу неправомірної поведінки ОСОБА_3 залишала квартиру і ОСОБА_1, але у звязку із необхідністю лікування, розташування лікарняних закладів поряд із житлом, вона вимушена була повернутися. Закріплення існуючого порядку, на погляд, позивачів, нормалізує їх відносини та стане на перешкоді порушення їх прав відповідачкою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги. Позивач ОСОБА_2 надав суду заяву з проханням розглядати позов у його відсутність, підтримавши позов.

Відповідачка ОСОБА_3 позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що право позивачів на проживання в спірній квартирі ніким не порушувалось, закріплення порядку користування погіршить її умови проживання. Вона проживає в квартирі із дочкою ОСОБА_4, яка також зареєстрована в квартирі та залучена до участі у справі в якості 3-ї особи. Крім того, на даний час в інших судах розглядаються спори щодо визнання недійсним договору міни житлових приміщень від 11.11.2003 р., одним із обєктів якого є спірна квартира, а також її позов в окружному адміністративному суді щодо правомірності реєстрації права власності на спірну квартиру.

Представник 3-тьої особи ОСОБА_4, позовні вимоги не визнав, пояснив, що ОСОБА_4 проживає разом із матірю відповідачкою по справі, зареєстрована в квартирі у встановленому законом порядку. Закріплення порядку користування квартирою погіршить умови її проживання а також буде протиречити нормам діючого законодавства (письмові заперечення долучені до матеріалів справи).

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачку, представника 3-ї особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 складається з 3х кімнат площею 11, 1 м2, 11,7 м2 та 16, 7 м2, житловою площею 39, 5 м2, та допоміжних приміщень кухні 7,0 м2, вбиральні 1,2 м2, ванної кімнати 2, 6 м2, коридору 10, 6 м2, 2-х вбудованих шаф 0,3м2, квартира обладнана лоджіями 3,3; 3,6 та 3,9 м2.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 2000 року, виданого ЦПДЖФ УКМП, р .№ 2А-00-195546, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та рідному сину позивачки ОСОБА_1Є ОСОБА_5. (а.с.6).

11 листопада 2003 року співвласники ОСОБА_5 дали згоду на визначення по 1/3 частині вищезазначеної квартири за кожним. В той же день між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір міни, р. № 1-2216. (а.с.10,11, 13).

З 2010 року між сторонами склалися неприязні відносини, виникали спори щодо користування приміщеннями в квартирі, щодо законності договору міни, які були предметом розгляду правоохоронними органами. (а.с.14-23, 25-26, 28-29, ). З заявами зверталися і ОСОБА_1 і ОСОБА_3, у порушенні кримінальних справ було відмовлено.

Із заявами про порушення житлових прав сторони зверталися і до житлових органів (а.с.24, 27).

В провадженні судів були інші справи за позовом сторін і про стягнення грошових коштів за комунальні послуги, і про припинення права часткової власності.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що в разі неможливості поділу в натурі квартири, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом було встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є сторони по справі позивачі ОСОБА_1 .Є., ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3, кожен з них володіє 1/3 частиною квартири з відповідною частиною допоміжних приміщень.

Суд дійшов до висновку, і це підтверджується матеріалами справи, що між сторонами постійно виникають спори та конфлікти, і для їх усунення необхідно встановити порядок користування спірною квартирою і встановлення такого порядку є можливим, виходячи із кількості житлових кімнат квартири.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, до виниклого конфлікту між мешканцями квартири, склався порядок користування квартирою, згідно до якого позивачка ОСОБА_1 займала та користувалась кімнатою 16, 7 м2, позивач ОСОБА_2 кімнатою 11, 1 м2, ці дві кімнати є суміжними, і оскільки позивачі та відповідачка не є членами однієї сімї, ні одна з цих кімнат не може бути виділена відповідачці, відповідачка ОСОБА_3 оселилася в 2003 році в кімнаті 11, 7 м2, де і проживає з дочкою ОСОБА_4, залученою в якості 3-ї особи, яка не має самостійного права власності, її право користування похідне від права матері.

Не зважаючи на порядок користування, який суд вважає за можливе прийняти, квартира залишається у спільній частковій власності сторін. Оскільки частки співвласників у спірній квартирі є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на квартиру в цілому, а не на певну її частину.

Враховуючи відсутність взаємної згоди сторін на здійснення права спільної часткової власності та неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, а також право позивача на судовий захист, встановлення судовим рішенням порядку користування квартирою не суперечитиме положенням ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України.

Крім того, суд частково задовольняє позовні вимоги позивачів в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючиті моральні страждання, які були спричинені позивачам.

Згідно до ст. 1167 ЦК України «моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини».

В судовому засіданні було встановлено, що в результаті протиправних дій позивачі перенесли та продовжують переносити моральні страждання.

На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 356, 358 ЦК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користуванні квартирою № 4, розташованої в будинку № 20 по вул. Саперній в м. Харкові.

Визначити порядок користування квартирою № 4 в будинку № 20 по вул. Саперній в м. Харкові між співвласниками ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таким чином:

виділити в користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 жилі кімнати розміром 16, 7 кв. м та 11,1 кв. м;

виділити в користування ОСОБА_3 жилу кімнату розміром 11,7 кв. м.

Допоміжні приміщення квартири: коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню у вищевказаній квартирі залишити в спільному користуванні співвласників.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн., судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ -