АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за довіреністю - Міщук Анни Сергіївни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 р. про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві про скасування постанови слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. від 14.08.2009 року по кримінальній справі №18-00416 та зобов'язання слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. зняти арешт, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 753/20464/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1621/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
11 листопада 2014 р. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулась з позовом до суду до Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві про звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №11/02-12-2006, згідно якого було надано кредит у розмірі 75 000 (сімдесят п'ять тисяч) доларів США 00 центів в строк до 01.12.2008 року зі сплатою 16 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором ОСОБА_5 та майновим поручителем - ОСОБА_6 відповідно до Договору іпотеки від 04.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 6488, передана в іпотеку квартира загальною площею 50,10 кв. м., житловою площею 28,00 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

27.12.2013 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено Договір купівлі-продажу права вимоги №3-233, згідно якого до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги за Кредитним договором №11/02-12-2006 від 04.12.2006 року.

28 січня 2014 р. між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір про відступлення права за Договором іпотеки, що посвідчено 04.12.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №6488, на підставі чого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було внесено відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно вищезазначених договорів про відступлення прав ТОВ «Фінансова компанія«Довіра та гарантія» набуло прав Кредитора за Кредитним договором №11/02-12-2006 від 04.12.2006 року та прав Іпотекодержателя.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитними договорами ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» має намір здійснити ряд передбачених чинним законодавством заходів щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Однак ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» стало відомо, що на майно, яке знаходиться в іпотеці ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, накладено арешт та заборону на його відчуження постановою слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. від 14.08.2009 року по кримінальній справі №18-00416.

Наявність накладеного арешту на іпотечне майно на думку позивача порушує права та законні інтереси ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», тому позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

17 листопада 2014 р. ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва у відкритті провадження ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за довіреністю - Міщук Анна Сергіївна подала апеляційну скаргу в якій просила ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2014 р. скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та вважає її прийнятою з порушенням норм процесуального права, а саме п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільно-процесуального кодексу України.

На думку апелянта суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 174 Кримінально-процесуального кодексу України щодо визначення порядку розгляду вищевказаної справи.

Апелянт вважає, що позовна заява позивача має розглядатися в порядку цивільного судочинства та відповідно до ч. 2 ст. 114 Цивільно-процесуального кодексу України.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою проведено за їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Мельника Я.В. від 14.08.2009 р. по кримінальній справі в частині накладення арешту на заставне майно та зобов'язати СУ ГУ МВС України в м. Києві зняти арешт накладений зазначеною постановою.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі суд першої інстанції посилався на те, що згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, та відмовив у відкритті провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Суд першої інстанції вважав, що спосіб захисту, який вибрав позивач, можливий лише тоді, коли сторони перебувають у зобов'язальних або інших правовідносинах з приводу спірного майна.

Оскільки у даному випадку арешт нерухомого майна відбувся за правилами вчинення слідчої дії, між сторонами виникли не цивільно-правові, а кримінально-процесуальні відносини, а тому суддя вважав, що у відкритті провадження по даній справі слід відмовити, оскільки у порядку цивільного судочинства не може розглядатися заява про скасування постанови слідчого про арешт майна та зобов'язання слідчого зняти арешт, накладений в рамках кримінальної справи.

Колегія суддів в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Частина 4 ст. 126 КПК України 1960 року передбачає, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Отже, якщо арешт на майно було накладено в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року і справа, на даний час, не надійшла до суду, питання щодо скасування такого заходу забезпечення вирішується слідчим. Таким чином, особа щодо якої здійснюється таке кримінальне провадження може звернутися до слідчого з клопотанням про скасування арешту.

Після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту буде вирішуватись суддею при винесенні вироку.

Судова колегія встановила що арешт на спірне майно накладено в рамках кримінальної справи відповідно до норм КПК 1960 р. Отже, і скасовувати його також слід за правилами, встановленими КПК України.

Позивач не є учасником кримінального провадження, та відповідно до вимог КПК 1960 р. не має процесуального права звернення до слідчого з клопотанням про зняття арешту.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.05.2013 р. по справі № 6-26цс13, було встановлено, що вимоги особи, засновані на його право власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

У свою чергу, заяви про правомірність арешту майна розглядаються в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у відкритті провадження по справі в частині вимог позивача про скасування Постанови СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. від 14.08.2009 року по кримінальній справі №18-00416 про накладення арешту заставне майно.

Щодо вимог позивача про зобов'язання слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. зняти арешт, судова колегія вважає, що позивачем не точно викладений зміст позовних вимог в цій частині.

Свій позов позивач назвав про звільнення майна з-під арешту, але в прохальній частині просив зобов'язати слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. зняти арешт.

Судова колегія вважає, що у даному випадку позовна заява не містить конкретного змісту позовних вимог в цій частині, чого не достатньо для прийняття остаточного правильного рішення щодо відкриття провадження.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання ст. 119 ч. 3 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з отримання позивачем ухвали.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 4 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за довіреністю - Міщук Анни Сергіївни - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 р. в частині відмови у відкритті провадження за позовними вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві про зобов'язання слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. зняти арешт - скасувати і передати питання в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді