Справа № 653/2498/15-ц
Провадження № 2/653/827/15
РІШЕННЯ

іменем України

"21" вересня 2015 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Крапівіної О.П.

при секретарі Пшеничній В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чонгарської сільської ради Генічеського району, третя особа без самостійних вимог Реєстраційна служба Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Чонгарської сільської ради Генічеського району, третя особа без самостійних вимог, Реєстраційна служба Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності в якому посилаються на те, що вона були членами коллективного сільськогосподарського підприємства «Грузія» Генічеського району, який у подальшому було реорганізовано в приватне сільськогосподарське підприємство «Чонгар».

При реформуванні сільськогосподарського підприємства «Грузія», його майно було розпайоване членами ПОП «Чонгар» і 30.10.2001р. Їй видане свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства- майновий сертифікат. Згідно цього сертифікату Позивач стала співвласником майна пайового фонду цього підприємства. Відповідно до вказаного свідоцтва, частка майна у грошовому виразі у ОСОБА_2 складає 18 325,00 грн.

В процесі паювання та виділення паїв із колективного майна підприємства позивачу на підставі рішення зборів співвласників підприємства було передано будівлю гаража тракторного, яка розташована в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області. Після прийняття цього майна у володіння, Позивач продовжує користуватися до цього часу. Його право на це майно ніким не оспорюється, але Позивач не може здійснити державну реєстрацію свого права, оскільки при здійсненні розпаювання майна, виданий майновий сертифікат належним чином не оформлений, що є перешкодою реєстрації права власності в Державній реєстраційній службі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 вимоги підтримав, пояснив, що таке майно зараз позивач використовує, Але не в повній мірі, так як відсутня державна реєстрація вона не може розпорядитись таким Майном, також не може укладати договори щодо обслуговування такого майна, а саме постачання електроенергії, водопостачання до таких будівель та інше.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Згідно направленого долиста , просить суд розглянути без участі представника. Проти позову не заперечує.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про день і час слухання справи в судове засідання не зявився, також листом повідомлено про розгляд справи без їх участі.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснив, що він був членом комісії по розпаюванню майна та земель КСП «Грузія» . ОСОБА_1 було дійсно видане свідоцтво на майновий пай, копію такого рішення комісії він надає .

Вислухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

При реформуванні сільськогосподарського підприємства «Грузія», його майно було розпайоване членами ПОП «Чонгар» і 30.10.2001 року та ій видане свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства - майновий сертифікат. Згідно цього сертифікату Позивач стала співвласником майна пайового фонду цього підприємства. Відповідно до вказаного свідоцтва, частка майна у грошовому виразі у ОСОБА_2 складає 18 325,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В силу ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться у відповідному порядку.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ №703 від 22 червня 2011 р., передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

В силу п. 27 вказаного Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 16 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об'єкт нерухомого майна або більша за площею його частина.

Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав, та документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до п.15 наказу Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 "Про порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств" (в редакції чинній на момент вчинення дій) виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Згідно з п. 13 Порядку визначення розміру майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ №177 від 28 лютого 2001 року, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі документів, що посвідчують виникнення чи перехід речових прав на конкретний обєкт нерухомості, одним з яких є свідоцтво про право власності на нерухоме майно (пункт 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868)

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04 квітня 2001 року за №306/549, який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року №253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2013 року за №673/23205.

Вказаним Порядком передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі

При виділені майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою.

Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

З наведеного вище слідує, що наявне у позивача свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) без відмітки в цьому свідоцтві про виділення нам майна в натурі, що мало бути засвідчено підписом керівника підприємства та печаткою, перешкоджає в реалізації права по оформленню права власності на це майно його державній реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України, зокрема із правочинів.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди та інші будівлі не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

В даному випадку попереднім власником колгоспом «Грузія», в подальшому КСП «Грузія» таке майно внесено до по господарської книги сільської ради, рік забудови, відповіно до документів 1965, тобто реєстрація не потрібна була, та таке майно було власнісю колгоспу, потім КСП як правонаступника.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Нормами ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Нормами ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує з наданих суду відомостей з Генічеського ДБТІ і Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області право власності на вказане майно ні за ким не зареєстровано.

Визнання позову відповідачем за даних обставин не протирічить закону і не порушує права інших осіб.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 213 - 215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чонгарської сільської ради Генічеського району, третя особа без самостійних вимог Реєстраційна служба Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності,- задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю гаражу тракторного, яка розташована на території с. Чонгар Генічеського району Херсонської області по вул. Садова, 6 «б» і складається з

-літ. «А» адмінбудівля, загальною площею 43,6 кв.м., яка складається з приміщень: 1) кабінет пл. 32,3 кв.м.; 2) кабінет пл. 11,6 кв.м.;

-літ. «а» тераса пл. 17,4 кв.м.;

-літ «Б» гараж тракторний, загальною площею 130,2 кв.м., який складається з приміщень: 1) гараж тракторний пл. 110,9 кв.м.; 2) слюсарний цех пл. 11,5 кв.м.; 3) склад пл. 7,8 кв.м.;

-літ «В» склад, загальною площею 28,2 кв.м., який складається з приміщень 1) склад пл. 9,4 кв.м.; 2) склад пл. 18,8 кв.м.

-літ «Г» склад пл. 24,7 кв. м.

-літ «Д» склад пл. 9,1 кв. м.

-літ «Е» вбиральня пл. 1,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Херсонської області через Генічеський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5