Справа № 308/8300/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

з участю представника позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Боримчук О.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали цивільної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», в особі Закарпатської обласної дирекції, до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в особі Закарпатської обласної дирекції, звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 16.05.2012 року на 722 км. Автодороги Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Винним у вчиненні даної ДТП постановою суду визнано відповідача.

Автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_3, на момент ДТП був зареєстрований в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», страхувальник - ТОВ «УКАР ЛІЗІНГ». Після отримання від страхувальника заяви про виплату страхового відшкодування Страховою компанією було виплачено ТОВ «УКАР ЛІЗІНГ» страхове відшкодування у розмірі 30606,34 грн.

28.02.2013 року позивачем була направлена до СК «Універсальна», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність власника та автомобіля марки «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_2, регрес на виплата. 04.06.2013 року СК «Універсальна» відшкодувала НАСК «ОРАНТА» кошти в розмірі 24932,31 грн. Виплата коштів була здійснена на підставі висновку дослідження №АА102210 2-18.06/2 за мінусом франшизи в розмірі 510 грн.

За таких обставин, позивач вважає, що різницю суми страхового відшкодування в розмірі 5674,03 грн. на користь НАСК «ОРАНТА» має сплатити ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Боримчук О.М. позовні вимоги підтримала та просила суду стягнути з ОСОБА_2 на користь страхової компанії в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 5674,03 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні та вважає, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заявлено вимоги до нього, як до неналежного відповідача, оскільки на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність пов'язана з експлуатацією автомобіля марки «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_2, була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна».

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «СК «Універсальна» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, встановлено, що останній 16.05.2015 року о 18 год. 20 хв. на 722 км автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_2, під час вибору швидкості руху, в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку та виїхавши на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з автомобілем, який рухався йому на зустріч, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст. 61 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що в момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування №05-03-1/833 від 21.12.2010 року, укладеного між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та Страхувальником ТОВ «УКАР ЛІЗІНГ» майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля НОМЕР_1, були застраховані в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» .

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Дана норма також закріплена і в ст.20 Закону України «Про страхування».

29 серпня 2015 р. Страхувальнику ТОВ «УКАР ЛІЗІНГ», на підставі його заяви про страхову подію, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у відповідності до умов договору добровільного страхування, а також проведеного представником Страхової компанії розрахунку від 01.08.2012 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 30606,34 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №55703 від 29.08.2012 року.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Правилами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6388693 від 17.04.2012 р. слідує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.06.2012 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 пов'язана з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_2, була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна». За даним полісом ліміт за шкоду завдану майну становить 50000 грн., франшиза становить 510,0 грн.

В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2013 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до ПАТ «СК «Універсальна» регресну вимогу №12-397/09-06-06/4340 про відшкодування коштів у розмірі 30606,34 грн.

4 червня 2013 року ПАТ «СК «Універсальна» на підставі висновку дослідження №АА102210 2-18.06/2, за мінусом франшизи в розмірі 510 грн., було відшкодовано 24932,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36157 від 04.06.2013 року.

Вимогу щодо відшкодування решти суми страхової виплати в розмірі 5164,03 грн. (30606,34 грн. за мінусом 24932,31 грн.) ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було пред'явлено до ОСОБА_2

Суд з такою вимоги позивача не погоджується. З досліджених матеріалів справи слідує, що за умовами полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6388693 від 17.04.2012 р. страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду майну становить 50000 грн., франшиза становить 510 грн.

Тобто, позивач з вимогою про відшкодування, в порядку регресу, понесених ним витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування Страхувальнику ТОВ «УКАР ЛІЗІНГ» за пошкодження автомобіля НОМЕР_1, повинен був звертатись до ПАТ «СК «Універсальна», оскільки сума виплаченого відшкодування не перевищує ліміт відповідальності за Полісом №АВ/6388693 від 17.04.2012 р.

Положеннями ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про існування спору між страховими компаніями з приводу розміру страхового відшкодування та шлях вирішення такого спору.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 5674,03 грн. - не має.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», в особі Закарпатської обласної дирекції, до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 5674,03 грн. та судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Микуляк П.П.