пр. № 2/759/14/15
ун. № 2608/2829/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Морозова М.О.

при секретарях Олешко В.В., Намазовій Г.Л., Прохоренко К.М., Захарчук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толстікова Олеся Миколаївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левченко Валентина Миколаївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновал Зулейха Фаатівна про визнання недійсними заповітів, договору дарування, визнання права власності на ? частину квартири,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду позов до ОСОБА_3 про визнання недійсними: договору дарування ? частини квартири АДРЕСА_1, заповіту від 9.04.2001 р., складеного ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8, заповіту від 14.06.2004 р., складеного ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_9, визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач по справі заявила клопотання, підтримане її представником, про призначення по справі додаткової посмертної судово-психіатричної експертизидля визначення психічного стану ОСОБА_7 на період з 2000 р., а також в момент підписання заповіту від 9.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р. та договору дарування від 01.11.2007 р., мотивуючи тим, що ОСОБА_7 під час підписання заповітів та договору дарування не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На вирішення експертизи просить поставити такі питання:

- якими психічними та психоневрлогічними захворюваннями страждав ОСОБА_7 з 2000 р. та станом на 9.04.2001 р., станом на 14.06.2004 р. та станом на 01.11.2007 р.?;

- якими психічними та психоневрологічними захворюваннями страждав ОСОБА_7 з 2000 р. та станом на 09.04.2001 р., станом на 14.06.2004 р. та станом на 01.11.2007 р.?;

- з якого часу почалися розлади пам'яті у ОСОБА_7, яка їх динаміка?;

- чи змінювався психічний стан ОСОБА_7 за період з 2000 р. по квітень 2001 р., з квітня 2001 р. по червень 2004 р. та в період з червня 2004 р. по листопад 2007 р., у зв'язку з його захворюванням, віком та вживанням психотропних, обезболюючих та інших ліків?

- чи міг ОСОБА_7 в повній мірі розуміти значенням своїх дій та їх наслідків, та керувати своїми діями з 2000 р. та в період підписання заповіту від 9.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р. та договору дарування від 01.11.2007 р., з урахуванням його віку, стану здоров'я та вживання психотропних, обезболюючих та інших ліків?

- чи гальмували свідомість та волю ОСОБА_7 перебіг його захворювання, вік, надмірне вживання транквілізаторів, психотропних, обезболюючих та інших ліків?

- чи могли такі захворювання ОСОБА_7, як зниження пам'яті, хвороба Паркінсона (кінетікоригідна форма), астено-вегетативний синдром з інтелектуально-мнестичним порушеннями, дисциркулярну енцефалопатією 11 ст. вираженості, цукровий діабет 11 ст., інсулінозалежну форму, діабетичну ангіопатію нижних кінцівок 11 ст., ішемічну хворобу міокарда, поширений остеохондроз, ДОА-деформуючий остеаброз з больовим синдромом тощо стати причиною зміни його психічного стану, та вплинути на волю та волевиявлення з 2000 р. та в період підписання заповіту від 09.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р. та договору дарування від 01.11.2007 р?

- чи здатний був ОСОБА_7 з урахуванням визначених обставин, усвідомлювати-і в якій мірі-фактичний зміст дій та їх наслідків, починаючи з 2000 р. та в період підписання заповіту від 09.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р. та договору дарування від 01.11.2007 р.?

При цьому, мотивує своє клопотання тим, що проведені посмертні первинна та додаткова судово-психіатричні експертизи не були здійснені повно та беззаперечно, т.я. експерти експертної установи тричі зверталися до суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів, а саме всіх оригіналів або засвідчених копій медичних карток для належного проведення експертизи, й ці документи були надіслані суду лише декілька днів тому після повторного направлення ухвали суду від 23.12.2014 р. до ВМУ СБУ. При допиті після дослідження додаткової експертизи експерт визнав, що не було досліджено медичні картки ОСОБА_7 в медичному госпіталі СБУ і експерти обмежилися лише виписками з історіями хвороби, хоча медичні картки могли б дати повну картину для експертного дослідження і про цю неповноту не має застережень при проведенні додаткової експертизи, хоча при проведенні первинної про це йшла мова. Допитаний експерт вказав, що експертна комісія при проведенні додаткової експертизи намагалася надати категоричні висновки лише з того матеріалу, який доступний був при проведенні цієї експертизи. Допитаний експерт не заперечував проти проведення повторної чи додаткової експертизи, т.я. при отриманні всіх медичних документів можливо надати більш повний і об'єктивний висновок із заданих питань. Експерт не зміг описати динаміку розладів пам'яті та вмотивовано пояснити протиріччя результатів експертиз та даних амбулаторних карток, в яких було зафіксовано розлад пам'яті з 15.04.1997 р. Експертна практика показує, що ненадання експертній установі матеріалів справи, витребуваних експертами, подана на експертизу неповної чи вибіркової медичної документації впливає на повноту та достовірність висновку експертиз.

В зв'язку з заявленим клопотанням суд вислухав думку представників відповідача, які заперечують проти призначення експертизи, й прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

При цьому, суд виходить з того, що для проведення додаткової судово-психіатричної експертизи судом були надати всі матеріали, які необхідні для повноти проведення експертизи, а саме роздруківку судових засідань в зв'язку з необхідністю дослідження свідчень свідків, медичні картки та історії хвороб ОСОБА_7 з лікарняних установ, що потім були об'єктом дослідження експертів й відображені у висновку.

Згідно ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» експерт зобов'язаний провести повне дослідження і дати обгрунтований та об'єктивний письмовий висновок.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України судом може бути призначена додаткова експертиза, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997 р., висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об'єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

Відповіді судового експерта Мирошниченко О.О. в судовому засіданні по проведеній експертизі не переконали позицію позивача по справі та її представника щодо повноти проведеної експертизи.

Подавач позову оспорює заповіти, договір дарування частини квартири, вчинених від імені ОСОБА_7, на підставі норм Цивільного кодексу України з тих підстав, що ОСОБА_7 в 2000 р. та в момент укладення заповітів, договору дарування перебував у такому психічному стані здоров'я, коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В матеріалах справи є медичні документи, пов'язані з загальним і психічним станом здоров'я ОСОБА_7, який неодноразово отримував медичну допомогу, лікувався стаціонарно у лікарнях.

Як зазначено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 255 Цивільного кодексу поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Не погоджуючись з клопотанням про призначення по справі додаткової експертизи, суд виходить з того, що по цивільній справі відсутні такі дані, що викликали б сумніви у правильності висновку експертів від 25.02.2015 р., що пов'язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. У сторін по справі може бути різне ставлення до висновку експертів на предмет його об'єктивності, правильності чи повноти, й такому висновку саме суд повинен дати відповідну оцінку при вирішенні спору по суті, нарівні з іншими доказами по справі. Судом ухвалою від 03.02.2015 р. вже призначалась по справі додаткова судова посмертна комісійна судово-психіатрична експертиза, по якій даний висновок №147 від 25.02.2015 р. Даний висновок експерт Мирошниченко О.О. підтвердив у судовому засіданні. Суд по матеріалам справи вважає, що експерти дослідили всі подані їм об'єкти у вигляді медичних документів, дали вичерпні відповіді на порушені перед ними питання, висновок викладений чітко, має визначений, конкретний характер. Процесуально не передбачено ще раз призначати судом додаткову експертизу, коли вже є висновок додаткової експертизи. Наявність в природі додаткових медичних документів відносно ОСОБА_7, які не надавались експертам на експертизу, не є безумовною підставою для призначення по справі ще однієї додаткової експертизи. Як пояснив в судовому засіданні експерт Мирошниченко О.О., у експертів при наданні висновку №147 від 25.02.2015 р. було достатньо матеріалу та знань для проведення експертизи, виходячи з об'єму наданих медичних документів, по яким було відслідковано перебіг захворювань ОСОБА_7 та надана відповідна оцінка.

Крім того, подавач клопотання крім тих питань, які вже ставились експертам при додатковій експертизі, просить задати експертам нові питання та в іншій редакції, що суд не може сприймати як належне, бо ніщо не заважало такі питання включити при вирішенні клопотання при призначенні додаткової експертизи по ухвалі суду від 03.02.2015 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 143, 144, 150, 209, 210 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання про призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя