Номер провадження: 22-ц/785/1833/15
Головуючий у першій інстанції: Парій І. О.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої О.С., Журавльова О.Г.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління AT "Ощадбанк" на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії -Одеського обласного управління AT "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління AT "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №992 від 19 вересня 2007 року в сумі 33 504 гривень 62 коп. (а.с.2-3).

18 вересня 2014 року до Миколаївського районного суду Одеської області надійшла письмова заява від Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління AT "Ощадбанк" про збільшення позовних вимог з 33 504 гривень 62 коп. до 45 726 гривень 25 коп. (а.с.36-37).

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву в якій просив суд розглянути справу в його відсутності (а.с.56).

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надіслали до суду письмову заяву, в якій просили суд розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги позивача не визнали. Крім того, у своїй письмовій заяві просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з простроченим строком давності (а.с.48-49,61,59 -60).

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду Банк приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №992 від 19 вересня 2007 року Відкрите акціонерне товариство "Держаний ощадний банк України в особі керуючого філією Миколаївського відділення №7285 ВАТ "Ощадбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України") надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% на рік (а.с.4-5).

За умовами договору ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі графіком. Останній платіж він повинен був здійснити 18 вересня 2010 року.

Згідно розрахунку, сума заборгованості станом на 9 вересня 2014 року становить 45 726 гривень 25 коп., в тому числі: прострочений основний борг по кредиту 12 720 гривень 26 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 14 077 гривень 38 коп.; пеня за прострочений основний борг 11 325 гривень 19 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом 7 603 гривень 42 коп. (а.с.39-45).

Останній платіж по кредитному договору відповідач повинен був здійснити 18 вересня 20 10 року.

До суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості позивач звернувся 18 червня 2014 року, тобто понад три роки з дня настання останнього платежу по кредиту, обумовленого договором.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ст. 72 ЩІК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Позивач у судові засідання не з'являється. А також не звертався до суду з клопотанням про поновлення або продовження строку позовної давності з зазначенням поважних причин, які потягли його пропуск на тривалий термін.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

У судовому засіданні встановлено також, що поручителями по кредитному договору є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6-7,8-9).

Згідно п.4. 1,4.2 зазначеного договору поруки Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором №992 від 19 вересня 2007 року не пред'явить вимог до поручителя.

У відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не Встановлений момент пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У встановлені строки позивач не пред'являв до поручителя ніяких вимог, хоча строк виконання зобов'язання по кредитному договору настав 18 вересня 2010 року.

Таким чином, суд обґрунтовано відмовив і в позові до поручителів ОСОБА_3 Валерієвича та ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що позовна давність буда пропущена з поважних причин. Однак, цей довід апеляційним судом не може бути прийнятий до уваги, тому як це не заявлялось в суді першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління AT "Ощадбанк" відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської облсті від 22 жовтня 2014 рокуу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку, протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С. Комлева