Справа № 401/5120/14-ц ; 2/401/128/15 15.01.2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі : головуючого - судді Баранець А.М.., при секретарі - Завяловій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального вищого навчального закладу І рівня акредитації Полтавської обласної ради "Кременчуцького Медичного коледжу" ім. В.І. Литвиненка в особі директора коледжу Малик Світлани Станіславівни про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до комунального вищого навчального закладу І рівня акредитації Полтавської обласної ради "Кременчуцького Медичного коледжу" ім. В.І. Литвиненка в особі директора коледжу Малик Світлани Станіславівни про поновлення на роботі,стягнення грошової компенсації за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що він працював у Відповідача на посаді штатного викладача як висококваліфікований робітник. Був запрошений з Університету як професор - для кадрового посилення Коледжу, як вищого навчального закладу по підготовці бакалаврів медицини. Як потім вияснилося, бакалаврат у коледжі ліквідується в червні 2015 року. Але позивача про це не попередили. Вказує,що відповідач створив трудовий договір на невизначений строк, а звільнив з фальшивого строкового договора не погодженого з працівником. Письмового контракту чи договору не було отже найм позивача відбувся без контракту чи трудового договору, без вказаних в них ознак строку, оплати чи взаємних обов'язків.

Позивач вважає, що його звільнення було здійснено з порушенням його прав та просить суд стягнути 2 тис. грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини та докази, що їх стверджують, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав заперечує проти всіх заявлених вимог, адже дані вимоги є незаконними, не обґрунтованими. Пояснив,що згідно наказу по навчальному закладу від 01.09.2014р. №53-П ОСОБА_1 було звільнено з КОМУНАЛЬНОГО ВИЩОГО НАВЧАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ 1 РІВНЯ АКРЕДИТАЦІЇ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ МЕДИЧНИЙ КОЛЕДЖ" ІМЕНІ В.І. ЛИТВИНЕНКА у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Згідно сторінки 20 книги реєстрації трудових книжок по коледжу ОСОБА_1 отримав трудову книжку 3 вересня 2014 р. в чім власноручно розписався. З вересня 2014р. ОСОБА_1 розписався про ознайомлення і в вище вказаному наказі про звільнення. По суті позовної заяви варто зазначити наступне: вся позовна заява та всі вимоги висловлені в ній грунтуються на двох твердженнях:

1) з позивачем не було укладено контракт, в позовній заяві зазначено - «Ніякого письмового договору не було - як не було і контракту»;

2) законодавство не дозволяє укладати контракт з викладачем. Обидва ці твердження в жодному разі не відповідають дійсності.

Контракт з педагогічним працівником Кременчуцького медичного коледжу №07 був укладений 30.08.2013 року. Більше того даний контракт власноручно заповнений ОСОБА_1. Відповідно до п. 8.6. даний контракт укладений в двох примірниках для кожної зі сторін. Тобто заповнивши та підписавши даний контракт, отримавши його один примірник, позивач намагається ввести суд в оману про те що даний документ не існує.

Шкода відшкодовується працівнику тільки в разі порушення його законних прав, чого жодним чином не було. Не було, як свідчать надані до суду документи і ніякого «підступного» та «віроломного звільнення»

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1, перебував у трудових відносинах з відповідачем на умовах контракту (а.с.54) термін дії якого з 02 вересня 2013 року по 01 вересня 2014 року. Відповідно до заяви позивача про укладення з ним контракту (а.с.58) Отже даний контракт власноручно заповнений позивачем ОСОБА_1. Відповідно до п. 8.6. даний контракт укладений в двох примірниках для кожної зі сторін. Тобто заповнивши та підписавши даний контракт, отримавши його один примірник, Позивач намагається ввести суд в оману про те що даний документ не існує. Згідно п.9.1. контракту «він діє з «02»09.2013р. по «01 »09.2014р.». Згідно п. 9.6. «За два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк.».

Наказом № 45-п від 01 листопада 2012 року ОСОБА_1 було прийнято ОСОБА_1 на посаду штатного викладача з дисциплін професійно-практичної підготовки (а.с.60-62).

Згідно наказу від 01 вересня 2014 року за № 53-п звільнено ОСОБА_1 у зв'язку з закінченням строку трудового договору (а.с.63)

Вирішуючи питання щодо правомірності наказу про звільнення позивача ОСОБА_1, суд виходить з того що відповідно до ч.3 ст. 54 ЗУ «Про освіту» - «Педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.» Згідно п. 2 наказу Міністерства освіти України №293 від 05.08.1993р. до осіб, що оформлюють свої відносини на умовах контракту відносяться і викладачі. Тобто Коледж має повне право укладати контракти з викладачами і законодавство при цьому не порушено жодним чином. В даному контракті прописано права і обов'язки сторін, умови оплати праці і звичайно ж строк дії.

Відповідно до ст. 1166, 1167 ЦКУ та ст. 237-1 КЗпП шкода відшкодовується працівнику тільки в разі порушення його законних прав, відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені докази, якими підтверджується завдання моральної шкоди, чого не має в наданому суду розрахунку розміру моральної шкоди. Згідно п.5 даної постанови суд повинен з'ясувати наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Враховуючи те,що вина відповідача в судовому засідання не знайшла свого підтвердження дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Позивач також просить відшкодувати середній заробіток за час «вимушеного безробіття». В судовому засіданні було з достовірністю встановлено,що у позивача закінчився строк контракту за яким він працював. Тому задоволення даної вимога не є доцільним.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає що позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із відмовою у задоволенні позову позивача, який звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та ст.ст. 23,24,42,111,233,237-1 КЗпП, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до комунального вищого навчального закладу І рівня акредитації Полтавської обласної ради "Кременчуцького Медичного коледжу" ім. В.І. Литвиненка в особі директора коледжу Малик Світлани Станіславівни про поновлення на роботі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : А.М.Баранець