НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 грудня 2015 рокуСправа № 322/1184/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області

про: визнання права власності на земельну частку (пай).

16 жовтня 2015 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна» Новомиколаївського району Запорізької області на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Згідно з витягом з додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» позивачу, який був членом зазначеного КСП, було видано сертифікат про право власності на земельну частку (пай). За твердженням позивача, оригінал сертифікату ним втрачено. Згідно з інформацією, наданою Управлінням Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області, позивачу було видано сертифікат серії ЗП № 0113043, про що зроблено запис № 325.

11.08.2015 позивач звернувся до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області із заявою про видачу дублікату вищезазначеного сертифікату, а 11.09.2015 отримав відповідь про те, що райдержадміністрація не видає дублікати сертифікатів.

Виходячи з наведеного, та посилаючи на ст. 328 ЦК України, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, письмових заперечень проти позову не надав, у судові засідання не прибув, а 03.11.2015 подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні 22.12.2015 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Згідно з додатком 1 до Державного акту на право колективної власності не землю серії ЗП № 00272, ОСОБА_1 значиться під № 325 у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна».

Відповідно до запису у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються КСП «Україна» Новомиколаївського району Запорізької області, ОСОБА_1 04.02.1998 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0113043, розмір паю 4,71 умовних кадастрових гектарів.

Досліджуючи обставини, за яких позивачем було втрачено вказаний сертифікат, судом з пояснень позивача було зясовано, що він віддав цей сертифікат колишньому секретарю Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_2, поставив свій підпис у документі, зміст якого, за словами позивача, йому не відомий. При цьому, позивач стверджував, що лише надав свій пай у користування, проте нікому його не дарував.

23.11.2015 судом отримано письмові пояснення ОСОБА_2, яка зазначила, що ОСОБА_1 оформляла в сільській раді документи на справжність підпису для оформлення в Новомиколаївській державній нотаріальній конторі дарування сертифікату на земельну частку (пай).

Згідно з листом Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 07.12.2015 № 696 в журналі реєстрації нотаріальних дій за 1999-2000 роки зроблено два записи 08.07.1999 та 06.09.2000 «Виготовлено і засвідчено справжність підпису», а також зазначено, що ОСОБА_1 на території сільської ради земельної ділянки не має.

14.12.2015 судом отримано лист Управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області від 14.12.2015 № 9-28-0.5-8593/2-15, з якого вбачається, що ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 043652 від 25 червня 2001 року на підставі договору дарування земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом колишнього КСП «Україна» серії ЗП № 0113043. До зазначеного листа додано засвідчені копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 043652 від 25 червня 2001 року, а також договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, від 10.11.2000.

Так, відповідно до договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, від 10 листопада 2000 року, цей договір було укладено між ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_1 (даритель) на підставі її доручення, посвідченого виконкомом Новоіванківської сільської ради від 12 вересня 2000 року за реєстром № 171, і ОСОБА_5 (обдарований).

Згідно з п. 1.1 цього договору даритель подарувала, а обдарований прийняв в дар право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, площею 4,71 в умовних кадастрових гектарах, яке належить дарителю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0113043, виданого Новомиколаївською районною державною адміністрацією 14 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 325 від 04 лютого 1998 року. В пункті 4.1 цього договору вказано, що невідємною його частиною є сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 043652 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 7,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельною частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з вищенаведених доказів, що були досліджені судом під час розгляду справи, обставини, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, зокрема щодо втрати ним сертифікату на земельну частку (пай), було спростовано.

До того ж, судом встановлено, що право на земельну частку (пай), яке належало позивачу на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0113043, виданого Новомиколаївською районною державною адміністрацією 14 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 325 від 04 лютого 1998 року, було відчужено ним за вищевказаним договором дарування від 10.11.2000, а обдарований за цим договором отримав державний акт на право власності на землю.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна» Новомиколаївського району Запорізької області на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, у звязку з чим не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання права власності на земельну частку (пай) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Гасанбеков