АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3830/15 Головуючий 1-ї інстанції - Матвієвська Г.В.
Справа №644/1714/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила: 1.стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі - по 1500,00грн. щомісячно з моменту звернення з цим позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття; 2.стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі - по 500,00грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. 3.допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 03.06.2011року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №468. Від цього шлюбу народилася дочка - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зараз проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 30.08.2014року позивач з дитиною вимушена піти від чоловіка та подати до суду позовну заяву про розірвання між ними шлюбу. На даний час вона з відповідачем не досягли згоди з приводу виховання та матеріального утримання її та дитини, а тому вона вимушена звернутися з цим позовом до суду.

В судове засідання суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 не з'явилась, надавши заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500,00грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2014року і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 500,00грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2014року та до досягнення донькою ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.04.2015року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким встановити аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в мінімальному розмірі, а саме 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у сплаті аліментів на ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не повне з'ясування обставин справи, які суд вважав встановленими.

Позивач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції в частині вимог, які не були задоволені, не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

Судовим розглядом встановлено, що сторони з 03 червня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 18 листопада 2011 року від шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3. В свідоцтві про народження дитини її батьком значиться відповідач - ОСОБА_1 (а.с.4). На протязі останнього року сімейного життя між сторонами стали виникати конфлікти і непорозуміння, які привели до того, що 30.08.2014року позивач разом з дитиною була змушена піти від чоловіка. На даний час сторони мешкають окремо. Позивач звернулася до суду з позовом про розлучення. Малолітня дитина сторін проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію (а.с.7). Також з'ясовано, що відповідач у добровільному порядку будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає.

Відповідно до положень ст.ст. 141, 180 СК України кожний із батьків у рівній мірі зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ст.ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом із врахування стану здоров'я дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно положень частин 2, 6 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на аліменти у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину - як батька.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на малолітню дочку ОСОБА_4, 2011р.н., та встановлюючи розмір щомісячних платежів у розмірі 1 500,00грн., та аліменти на утримання колишньою дружини в розмірі 500,00грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходив з матеріального стану обох сторін на даний час. При цьому, судом взято до уваги, що позивач зараз не працює, оскільки знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною. Відповідач ОСОБА_1, 1976р.н., є працездатною особою, але ніде не працює, в центрі зайнятості на обліку як безробітний не знаходиться. Він не є інвалідом і будь-якого хронічного захворювання, яке б перешкоджало йому працевлаштуватися, немає.

Отже, доказів у підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення донькою трирічного віку та на утримання останньої не надано.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач має ще малолітню дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, від попередніх фактичних шлюбних відносин, якій при можливості купує взуття, одяг та витрачає кошти на придбання інших необхідних речей, колегією суддів не приймаються, оскільки ніяких доказів на підтвердження цих обставин, крім копії свідоцтва про народження дитини, апелянтом не надано.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2014 року залишити без зміг.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -