АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності, мотивуючи тим, що з серпня 2006 року проживав однією сімєю із ОСОБА_4, яка померла 03 січня 2015 року.

Вказував, що під час спільного проживання з ОСОБА_4 вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, права та обовязки, проте у звязку з тим, що пенсія ОСОБА_4 становила всього 1.000 грн., то основний вклад в сімейний бюджет здійснював він.

Зазначав, що під час проживання однією сімєю та ведення спільного господарства ним була придбана побутова техніка, також він сплачував кредит, який було ним отримано для проведення ремонту будинку ОСОБА_5 Зважаючи на те, що ОСОБА_5 продовж кількох років хворіла на цироз печінки, атеросклероз, він дбав про неї, матеріально забезпечував її та надавав іншу допомогу.

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, свідоцтво про смерть та інші документи забрала її сестра ОСОБА_2, а потім змінила замки у будинку, позбавивши його права користуватися спільно нажитим майном, крім того звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, чим порушила його законні права, а тому просив суд встановити юридичний факт про проживання його однією сім'єю без шлюбу із ОСОБА_5 в період з серпня 2006 року по день її смерті, тобто 03 січня 2015 року; визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4Р, яка померла 03 січня 2015 року; змінити черговість спадкування та визначити його разом із ОСОБА_2 спадкоємцем другої черги за законом на все спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_5 на день смерті, включаючи будинок №9 по вул.Бузковій у м.Дніпропетровську; визнати право власності на 1/2 спірного будинку та всього спадкового майна за ним.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 розділу VІІ Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

З вказаного вбачається, що встановлення фактів проживання однією сім`єю у період до 1 січня 2004 року законодавством не передбачено.

За положеннями чч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 03 січня 2015 року померла ОСОБА_5

Померлій ОСОБА_4 на праві приватної власності належав будинок №9 по вул.Бузковій м.Дніпропетровську (т.1 а.с.6,7).

ОСОБА_3 з 2007 року по 03 січня 2015 року проживав однією сім'єю із ОСОБА_5, вони вели сумісне господарство.

Позивач ОСОБА_3 і ОСОБА_4Р, проживаючи однією сімєю як чоловік і жінка більше 5 років у будинку спадкодавиці, піклувалися один про одного і мали взаємні права та обов'язки.

Позивач разом з ОСОБА_4 облаштовували свій побут, разом купували техніку, займалися ремонтними та будівельними роботами в будинку, тобто вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, права та обовязки.

Відповідно до виписних епікризів №8079-14 від 30 травня 2014 року, №14562-14 від 12 вересня 2014 року та №16810-14 від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_5 неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні у другому хірургічному відділенні КЗ «Дніпропетровське клінічне об'єднання швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з приводу цирозу печінки, кровотечі з варикозно-розширених вен стравоходу та при кожній виписці її стан здоровя був задовільний (т.1 а.с.90,91,92).

Позивач піклувався про неї, забезпечував її побут, готував їжу, купував їй ліки, багаторазово викликав швидку допомогу та організовував її влаштування в лікарню і допомагав їй продуктами та ліками під час стаціонарного лікування.

ОСОБА_3І та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі на час сумісного проживання не перебували. Дружина позивача ОСОБА_6 померла 14 травня 2002 року, чоловік спадкодавеці ОСОБА_7 помер 03 вересня 2003 року.

Суд першої інстанції, встановивши юридичний факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_3І та ОСОБА_4 в період з 2007 року по 03 січня 2015 року та визнавши ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої ОСОБА_4, прийшов до обґрунтованого висновку, проте змінивши черговість спадкування та визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину будинку №9 по вул.Бузковій в м.Дніпропетровську та всього спадкового майна, в порушення вимог ст.ст.212,213, 214 ЦПК України, не повністю визначився з характером спірних правовідносин, не надав належної оцінки зібраним у справі доказам та не врахував наступне.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадщину» від 30 травня 2008 року N7).

Згідно з роз'ясненнями в п.20 постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 - справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК; спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування; п. 21- при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1)здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2)матеріальне забезпечення спадкодавця; 3)надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження: прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4)тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5)безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Системний аналіз наведених вимог законодавства вказує на те, що для задоволення позову вказаної категорії необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не довів перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, оскільки сам факт хвороби та її похилий вік не свідчить про ці обставини. Тому відсутні підстави для одержання позивачем права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Крім того, піклування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одне про одного свідчить про проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, а не про наявність підстав для зміни черговості спадкування після її смерті.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляції щодо відсутності підстав для зміни черговості, оскільки у справі не встановлена вся сукупність обставин, визначених ст.1259 ЦК України, для зміни черговості спадкування за законом та вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в цій частині відсутні.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині зміни черговості спадкування та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину будинку №9 по вул.Бузковій у м.Дніпропетровську та всього спадкового майна підлягає скасуванню з подальшою відмовою ОСОБА_3 у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про зміну черговості спадкування та визначення ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 спадкоємцем другої черги за законом на все спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на день смерті; визнання права власності на 1/2 частину будинку №9 по вул.Бузковій в м.Дніпропетровську та всього спадкового майна за ОСОБА_3 скасувати і в цій частині позову ОСОБА_3 відмовити. Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору з 1.419 грн.80 коп. до 243 грн.60 коп. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_8