Справа № 495/4989/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивачів: не зявилися

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/4989/15-ц

за позовом:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

до Краснокосянської сільської ради

про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

22.07.2015 року ОСОБА_1(далі по тексту позивач-1) та ОСОБА_2 (далі по тексту позивач-2) звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі по тексту відповідач) про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно (а.с.2-4).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2015 року відкрито провадження по справі № 495/4989/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Краснокосянської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Справу призначено до розгляду (а.с.25).

18.09.2015 року позивачами ОСОБА_1В та ОСОБА_2, до початку розгляду справи в суті, подано до суду заяву про зміну предмету позову, згідно з якою вони просить суд замінити другий пункт прохальної частини визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк терміном у три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини (а.с.34, 36).

Так, позивачі просять суд:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_3, яка померла 18.03.2009 року, в період з 01.01.2004 року по день її смерті 18.03.2009 року;

- визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк терміном у три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви, згідно з якими заявлені (змінені) позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності (а.с.34-36).

Представник відповідача Краснокосянської СР, в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої заперечень не має та просить суд розглянути справу без присутності представника сільської ради (а.с.28-29).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 народилася 01.07.1979 року у с. Крутоярівка Білгород-Дністровського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що підтверджується виданим 31.01.2003 року паспортом серії КМ № 134606 та виданою 16.02.2004 року довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера № 2467 (а.с.7-8).

ОСОБА_2 народився 17.09.1978 року у с. Красна Коса Білгород-Дністровського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що підтверджується виданим 20.11.1995 року паспортом серії КМ № 134606 та виданою 04.01.2003 року довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера № 300 (а.с.5-6).

За твердженням позивачів, з 01.01.2004 року по 18.03.2009 року вони проживали однією сімєю з ОСОБА_4 у житловому будинку № 3 по вулиці Огородна в селі Красна Коса Білгород-Дністровського району Одеської області. За весь вказаний період часу вели спільне господарство, жили однією сімєю, доглядали за ОСОБА_4, так як вона постійно хворіла, оброблювали земельну ділянку біля даного житлового будинку.

Факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ОСОБА_4 підтверджується довідкою виконавчого комітету Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 274 від 24.06.2015 року.

Як стверджують позивачі, за час проживання однією сімєю з ОСОБА_4 вони сплачували комунальні послуги, провели косметичний ремонт житлового будинку, оформили ОСОБА_4 правовстановлюючі документи, які підтверджують її право власності на житловий будинок № 3 по вулиці Огородна в селі Красна Коса Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 299), виданого 25.12.2006 року КП «Білгород-Дністровське БТІ», власником садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вул. Огородна,3, є ОСОБА_4 (а.с.10-11).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №763189 від 16.01.2007 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вулиця Огородна,3 (а.с.12).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС №576079 від 08.02.2007 року (номер витягу 13498500), будинок за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вулиця Огородна, 3, належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 763189 від 16.01.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Краснокосянської сільської ради № 22 від 30.08.2006 року (а.с.13).

18.03.2009 року ОСОБА_4 померла у віці 68 років, що підтверджується виданим 19.03.2009 року свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №179765, актовий запис № 06 (а.с.9).

Таким чином, після смерті 18.03.2009 року ОСОБА_4 залишилась спадщина, зокрема, у вигляді житлового будинку № 3 по вулиці Огородна в селі Красна Коса Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до довідки Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 271 від 24.06.2015 року земельна ділянка площею 0,12 га, розташована в с. Красна Коса по вулиці Огородна, 3, знаходилась у користуванні ОСОБА_4, в тому числі 0,12 га для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель. Земля не приватизована, державний акт на землю не видавався та земля в оренду не здавалась (а.с.17).

Відповідно до довідки Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 272 від 24.06.2015 року житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Красна Коса по вулиці Огородна,3, належав на праві приватної власності ОСОБА_4 Згідно запису по господарської книги № 4 сільської ради, особовий рахунок № 339-1 (а.с.16).

Відповідно до довідки Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 273 від 24.06.2015 року за адресою с. Красна Коса, вулиця Огородна,3, на день смерті ОСОБА_4 зареєстрованих осіб не було (а.с.15).

Відповідно до довідки Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 274 від 24.06.2015 року за адресою с. Красна Коса, вулиця Огородна, 3, на день смерті ОСОБА_4 проживали та вели спільне господарство з 2004 року по 2009 рік ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та було вище зазначено, останні просять встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_3, яка померла 18.03.2009 року, в період з 01.01.2004 року по день її смерті 18.03.2009 року.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Із вказаних в законі ознак сім'ї є спільність проживання, спільний побут її членів та основною юридичною ознакою сім'ї є те, що її членів пов'язують взаємні права та обов'язки. Дані ознаки виражені, зокрема, у спільному веденні господарства, влаштуванні відпочинку, набутті певних речей, комплексі взаємних особистих немайнових та майнових прав та обов'язків, які за своєю природою є сімейно-правовими та встановлюються сімейним законодавством і пов'язують учасників сімейних відносин своєрідними правовими зв'язками, тощо.

Матеріалами справи встановлено, що в період життя з 01.01.2004 року по 18.03.2009 року, тобто на протязі більш як 5 (пять) років, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали однією сімєю разом із ОСОБА_4 за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вул. Огородна,3, в тому числі і на час відкриття спадщини 18.03.2009 року, після смерті ОСОБА_4

Між тим, на даний час без встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю разом із спадкодавцем ОСОБА_4, в період життя з 01.01.2004 року по 18.03.2009 року, позивачі позбавлені можливості оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті 18.03.2009 року ОСОБА_4

Крім того, після смерті 18.03.2009 року ОСОБА_4, спадкоємці за законом четвертої черги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не встигли в шестимісячний термін, що встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України, звернутися до нотаріальної контори за оформленням та отриманням свідоцтва про право на спадщину.

Так, за твердженням ОСОБА_1, вона пропустила строк на звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 у зв ?язку з тим, що вона доглядала за своєю хворою та лежачою матірю. Крім того, в той період народила доньку та виховувала двохрічного сина.

Згідно із листом приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 15.07.2015 року № 193/01-16, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку із пропуском шестимісячного терміну, що встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України. Рекомендовано звернутися до суду (а.с.21).

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємцем четвертої черги за законом являється позивачка.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, спадкоємцями четвертої черги після померлої 18.03.2009 року ОСОБА_4 за законом являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі уразі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктами 2.20, 2.21 ОСОБА_6 Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року встановлено наступне.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними:

- тривалу хворобу;

- перебування спадкоємця тривалий час за межами України;

- відбування покарання в місцях позбавлення волі;

- перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Матеріалами справи встановлено той факт, що позивачі строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори пропустили з поважних причин, що документально підтверджено.

Крім того, на даний час спадкоємці ОСОБА_4 (померлої 18.03.2019 року) ОСОБА_1 та ОСОБА_2, фактично вступили у вищезазначену спадщину, оскільки з померлою проживали однією сімєю та вели спільне господарство. На сьогоднішній день позивачі продовжують доглядати та підтримувати житловий будинок № 3 по вулиці Огородна в селі Красна Коса Білгород-Дністровського району Одеської області, що належав спадкодавцю ОСОБА_4

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у зв'язку з чим її позовна заява до Краснокосянської СР про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1264, 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Краснокосянської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім ?єю з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (померлою 18.03.2009 року) більше 5 років з 01.01.2004 року по 18.03.2009 року в житловому будинку № 3 по вулиці Огородна в селі Красна Коса Білгород-Дністровського району Одеської області.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Красна Коса, вулиця Садова, 12, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Красна Коса, вулиця Садова,12, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після померлої 18.03.2009 року ОСОБА_4, терміном у 3 (три) місяці після вступу рішення в законну силу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний Одеської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко