Справа №173/765/15-ц
Провадження №2/173/499/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 вересня 1997 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 20 вересня 2014 року з відповідачем припинено шлюбні відносини у звязку з тим, що між ними постійно виникали конфлікти та між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач зауважив, що він мешкає з іншою жінкою, а тому примирення з дружиною вважає неможливим. Спору про місце проживання доньки не має. На підставі вищевикладеного позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Позивач вважає примирення неможливим, також зауважив, що він підтримує відносини з донькою, вони спілкуються, а тому розірвання шлюбу не зашкодить інтересам дитини.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, проти розірвання шлюбу заперечувала. Суду пояснила, що вони дійсно не проживають разом з позивачем з вересня 2014 року, проте вона вважає за можливе збереження сімї, оскільки хоче, щоб дитина жила в повноцінній сімї.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

20 вересня 1997 року Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 42 та видано свідоцтво про одруження І-КИ № 025971 (а.с. 4).

У шлюбі, 22 січня 1999 року, народилася дитина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).

Судом встановлено, що сторони не проживають разом з 20 вересня 2014 року, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання позивача зберегти шлюб. Окрім того позивач мешкає з іншою жінкою, що в судовому засіданні не заперечувала відповідач.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя.

Суд вживав заходи для примирення подружжя та надавав час на примирення протягом двох місяців, проте за цей час позивач від позову не відмовився та наполягав на розірванні шлюбу.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, оскільки згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У звязку з чим суд вважає, що подальше збереження шлюбу не відповідає принципу добровільності шлюбу.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що збереження шлюбу необхідне в інтересах дитини, оскільки як було встановлено судом подружжя не проживає разом майже рік і за цей час позивач підтримував відносини з донькою, не заважаючи на те, що вони проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

У звязку з чим вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Спору про поділ майна подружжя не має.

На виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне залишити їй прізвище «Бацко».

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати, а саме сплачено судовий збір (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст. ст. 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 20 вересня 1997 року (актовий запис № 42) розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Бацко».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко