АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2453/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Задорожній В.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про перегляд розміру аліментів і стягнення їх у підвищеному розмірі, -

в с т а н о в и л а :

13 липня 2011 року позивачка ОСОБА_7 звернулася з даним позовом, мотивуючи тим, що за рішенням Драбівського районного суду від 12 жовтня 1995 року з ОСОБА_6 на її користь на її утримання стягнуто аліменти в розмірі 800 000 крб. щомісячно і довічно.

В зв'язку з тим, що вона дуже хворіє і пенсії на ліки, на проживання та на операції не вистачає, просила суд змінити розмір аліментів та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 25% його пенсії щомісячно і довічно.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково.

Вирішено Стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 13 липня 2011 року і довічно.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_7, вважаючи рішення суду незаконним, оскільки вже приймалося рішення від 12 жовтня 1995 року, просить його скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не надано доказів щодо її лікування, проведення операції та відповідних витрат, які вона в зв'язку з цим понесла, сама вона отримує пенсію, як і відповідач, має повнолітнього сина, а тому аліменти вирішено стягнути в твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. щомісяця.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи щодо можливості відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що судовим рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 1995 року з відповідача ОСОБА_8 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на її утримання в розмірі 800 000 крб. щомісячно і довічно.

Цим же рішенням було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 25 % мінімальної заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Тому посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на ту обставину, що на її користь на її утримання вже стягнуті аліменти в розмірі 25% від доходу відповідача щомісячно згідно рішення суду від 12.10.1995 року, є помилковими.

Відповідно до положень частини1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд прийшов до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивачки на її утримання аліментів буде за доцільне у твердій грошовій сумі.

Проте, статтею 184 СК передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Встановлено, що відповідач є пенсіонером, тобто має постійний дохід з пенсії.

Суд першої інстанції не врахував дану обставину та безпідставно задовольнив позов частково, стягнувши аліменти в твердій грошовій сумі, тоді як ОСОБА_7 в позовній заяві просила ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_6 на її користь на її утримання аліменти в розмірі 25 % його пенсії довічно.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, так як в ній ставиться питання лише про скасування рішення суду, та ухвалення нового рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору не вірно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, не правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняв незаконне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду від 25 липня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно змінити.

Стягувати з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7, мешканки по АДРЕСА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частина від заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 13 липня 2011 року і довічно.

В решті частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :