АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/2133/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 171/2470/14-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія № 5 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Маслова К.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про витребування безпідставно отриманих коштів,

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_5та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2943,50 доларів США, що еквівалентно 37735,67 грн., які відповідач отримала без достатніх правових підстав, а також судові витрати по справі.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 рокуу задоволені позовних вимог ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що судом не враховано тієї обставини, що ОСОБА_5 повинна була отримати грошові перекази від позивача для подальшої передачі їх у борг ОСОБА_6, проте своїх зобовязань не виконала, привласнивши зазначені кошти.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заяви фізичної особи про переказ грошових коштів від 22 лютого 2013 року ОСОБА_4через ЯНФ ВАТ «Сибнефтебанк» здійснено переказ грошових коштів № 894561282 у розмірі 1200 доларів США на імя ОСОБА_5, а також сплачено 18,00 доларів США банківських витрат (а.с. 8).

Відповідно до заяви фізичної особи про переказ грошових коштів від 25 березня 2013 року ОСОБА_4через ЯНФ ВАТ «Сибнефтебанк» здійснено переказ грошових коштів № 773325242 у розмірі 1700 доларів США на імя ОСОБА_5, а також сплачено 25,50 доларів США банківських витрат (а.с. 9).

Згідно із довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15 червня 2015 року (а.с. 81), 22 лютого 2013 року та 25 березня 2013 року ОСОБА_5 у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Зеленодольськ здійснено виплату грошових переказів від ОСОБА_4відповідно № 894561282 та № 773325242.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача ОСОБА_2 посилався на те, що відповідач ОСОБА_5 безпідставно отримала зазначені кошти від позивача, тому просив суд витребувати їх в користь ОСОБА_4І

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зокрема, згідно із ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі ст.. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Як убачається із матеріалів справи, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що на прохання свого знайомого ОСОБА_6 про надання останньому у борг грошових коштів на придбання квартири для спільного проживання з відповідачем ОСОБА_5, ОСОБА_4 22 лютого 2013 року та 25 березня 2013 року через фінансову установу ВАТ «Сибнефтебанк» за місцем свого проживання здійснив два перекази на імя відповідача ОСОБА_5 на суми, відповідно, 1200 доларів США та 1700 доларів США, а також сплатив 43,50 долари США банківських витрат. Відповідач ОСОБА_5 зазначені перекази отримала у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Зеленодольськ. На звернення позивача до ОСОБА_6 з вимогою про повернення боргу останній вказав, що грошових коштів від ОСОБА_5 не отримував, тому не зобовязаний їх повертати. У звязку з цим представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти заявлених до неї вимог, відповідач ОСОБА_5 визнала, що дійсно отримала кошти від позивача, але не безпідставно, а як допомогу та засіб для існування та лікування, оскільки ОСОБА_7, який є далеким родичем позивача ОСОБА_4, у той період перебував у фактичних сімейних відносинах з її донькою ОСОБА_8, а сам ОСОБА_9 залицявся до самої ОСОБА_5 з метою створення сімї, знав про її хворобу та вирішив надати їй допомогу на лікування та існування. Про домовленість між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо боргових зобовязань їй не відомо, їй самій позивач також не видавав доручень на придбання нерухомості на його імя.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Встановивши, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідачка протиправно заволоділа його грошовими коштами, тобто отримала грошові кошти без достатніх правових підстав, суд першої інстанції,дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення грошових коштів.

Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 03 червня 2015 року при розгляді цивільної справи № 6-100 цс15, яка є обовязковою для застосування усіма судами України.

Зокрема, у цій постанові зазначено, що загальні підстави для виникнення зобов'язань у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобовязань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Встановивши наявність договірних відносин між сторонами, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 не містять підстав для її задоволення.

Так, його посилання на те, судом не враховано, що ОСОБА_5 повинна була отримати грошові перекази від позивача для подальшої передачі їх у борг ОСОБА_6, проте своїх зобовязань не виконала, привласнивши зазначені кошти, не можуть бути взятими до уваги, з огляду на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 24 вересня 2014 року при розгляді справи № 6-122цс14, де зазначено, що відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Також безпідставними є посилання ОСОБА_2 на те, що суд не розяснив позивачу, в який спосіб він може захистити своє право на повернення коштів, оскільки відповідно до положень ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а право на надання такій особі правової допомоги, відповідно до ст.. 12 ЦПК України, надано адвокатам або іншим фахівцям у галузі права в порядку, встановленому законом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а інші доводи апеляційної скарги доводів суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_10 ОСОБА_11 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І. Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_12