РІШЕННЯ

іменем України

"13" травня 2015 р. 145/401/15-ц

2/145/336/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина М. Ю.

за участю секретаря Віценко К.А.

прокурора Левчук І.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Тиврівської РДА Дроздюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа - Служба у справах дітей Тиврівської РДА,

встановив :

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона познайомилась з ОСОБА_4 приблизно в 2009 році. Зустрічались на протязі року і прийняли рішення поїхати працювати за кордон - до Польщі. Пізніше поїхали до Швеції. Вона завагітніла і народила там першу дитину - ОСОБА_5. ОСОБА_4 був присутній на пологах і був записаний батьком дитини. Після народження ОСОБА_5 їх стосунки стали не дуже добрими. Вони постійно сварилися і не находили спільної мови. Після останньої сварки ОСОБА_4 їх покинув. Коли сину було 9 місяців вона познайомилась зі шведом. З ним стали зустрічатися і невдовзі він їй із сином ОСОБА_6 запропонував переїхати до нього і в них почалося спільне життя. Потім вона завагітніла і народила їх з ним доньку - ОСОБА_7. Він дав їй своє прізвище і вона отримала шведський паспорт. Вони зі шведом живуть цивільним шлюбом (по-шведськи називається - САМБО). На Україну приїхала з дітьми до своєї матері. Крім того, їй потрібно було відновити свій закордонний паспорт. Сьогодні їй з дітьми треба повертатися до чоловіка в Швецію, але в неї виникла проблема з вивозом за кордон старшого сина ОСОБА_6 тому, що вона не знає місцезнаходження його біологічного батька ОСОБА_4 і не може отримати від нього дозволу на вивезення сина за кордон.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно покинути територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом .

Згідно п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду до України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд за межі може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд за межі країни дітей, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків. Крім того, в дозволі вказується державу прямування і тривалість поїздки.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється і у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально засвідчених копій:

рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

Бажає, щоб її дитина мала можливість їздити за кордон в супроводі своєї матері (її). А відсутність заяви батька про згоду на виїзд за кордон виникла не з її вини.

Сьогодні, враховуючи політичну ситуацію в країні, вона, маючи можливість проживати с дітьми у Швеції, просить суд дозволити їй вивезти старшу дитину - сина ОСОБА_5 у Швецію терміном на один рік.

На Україні у неї залишилась рідна матір. Вона з сином залишаються громадянами України і поривати з рідною країною не мають наміру. Але тимчасове проживання її сина у Швеції дасть йому можливість вивчити іноземну мову, познайомитись з культурою іншої країни. І це вже не кажучи про загальні умови проживання у європейській країні.

Обставини, які б перешкоджали виїзду її неповнолітньої дитини за межі України відсутні. Місце знаходження відповідача їй на сьогодні не відомо, так само як невідомо і місце роботи. Ніякої участі у вихованні дитини він не бере.

Просить надати їй, ОСОБА_3, дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон - в Швецію, без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_4 терміном на один рік.

Дозволити їй, ОСОБА_3, або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_4, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України - до Швеції терміном на один рік.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав наведених в заяві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - органу опіки та піклування Тиврівської РДА Дроздюк С.В. не заперечує проти задоволення позову .

Прокурор вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому порядку, відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( ч.4 ст. 169 ЦПК України) .

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження номер НОМЕР_1 ( а.с. 11).

Місце перебування відповідача позивачу невідоме. Місце реєстрації - АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.

Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

У п. 2 ст. 4 цього Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", зокрема, зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Позивач бажає та має можливість виїхати разом з неповнолітнім сином за межі України, з метою навчання та оздоровлення останнього, однак не може отримати дозвіл на виїзд дитини від відповідача.

Місце знаходження відповідача невідоме. Участі у вихованні сина він не бере.

Згідно висновку від 12.05. 2015 року орган опіки і піклування Тиврівської РДА вважає за доцільне надати дозвіл ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон - в Швецію терміном на оди н рік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 без дозволу батька дитини ОСОБА_4.

Відповідно до вищезазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову.

Надання ОСОБА_3 дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, за кордон без згоди батька, ОСОБА_4, протягом одного року з дня набрання законної сили рішенням суду, відповідатиме інтересам дитини та сприятиме зміцненню його здоров'я та розвитку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 74, 77, ч.4 ст. 169, 212-215, 218, 224-226, ст. ст. 8, 150, 313 СК України, ст. 2, п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.2, 4-2 Правил перетинання державного кордону, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, п. 16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення",

суд вирішив:

Позов задовольнити.

Надати ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 за кордон - в Швецію, без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_4 терміном на один рік.

Дозволити ОСОБА_3 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_4, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України - до Швеції терміном на один рік.

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку .

Суддя Ліщишина М. Ю.