Справа № 761/9453/15-ц
Провадження № 6/761/408/2015
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

при секретарі Ковальчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В., боржник - ОСОБА_2, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспортного документа

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В. звернувся до суду із поданням, відповідно до якого просив тимчасово відмовити у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, з вилученням у неї паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленим у справі № 2610/15897/12. Також державний виконавець просив зобов'язати адміністрацію Державної прикордонної служби України вжити невідкладних заходів для недопущення виїзду боржника з України, а в разі вилучення у нього паспортного документу для виїзду за кордон - надіслати його у відповідний орган за місцем видачі.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження № 40267930 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2601/15897/12 (провадження 2/752/405/13), виданого Голосіївським районним судом міста Києва 04 жовтня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як солідарних з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІГ-Жашківський цукровий завод» боржників, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 151310N3 від 20 жовтня 2010 року, в розмірі 44477823,06 грн. На виконання вимог статей 17,19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою, зокрема боржнику ОСОБА_2, було встановлено строк на самостійне виконання та копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Посилаючись на викладене та враховуючи заяву стягувача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 04.03.2014 року про вжиття заходів тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, просив суд подання задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В. було задоволено частково та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобов'язань за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.02.2013 року по справі № 2601/15897/12.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник боржника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду міста Києва, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.03.2015 року у справі № 22-ц/796/4916/2015 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 було задоволено частково та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року скасовано із переданням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

03.04.2015 року матеріали справи за вказаним поданням були передані на розгляд судді Рибаку М.А. із присвоєнням справі № 761/9453/15-ц, а провадженню № 6/761/408/2015.

Скасовуючи ухвалу першої інстанції, Апеляційний суд міста Києва виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що доказів повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження у справі не має. Більш того, наявність в матеріалах справи листа на ім'я ОСОБА_2 про направлення їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2013 року не свідчить про отримання боржником зазначеної постанови, оскільки відповідно до зворотного повідомлення лист державної виконавчої служби України боржником не отримано та повернуто за закінченням строку зберігання.

Таким чином, колегія суддів Апеляційного суду міста Києва прийшла до висновку про те, що суду не було надано доказів про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строком його добровільного виконання, а тому не вбачається ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язання.

Крім цього, апеляційною інстанцією встановлено, що з матеріалів справи не вбачається приховування боржником відомостей про її доходи та майно або чинення державному виконавцю перешкод у встановленні належного на праві власності боржнику майна, що підтверджується актами опису й арешту майна від 22.01.2014 року, яке передане державним виконавцем на відповідальне зберігання ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Також, з матеріалів справи було встановлено належність боржнику на праві власності двох земельних ділянок, які перебувають в іпотеці у Публічному акціонерному товаристві «Державний експертно-імпортний банк», який є стягувачем у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03.04.2015 року вказане подання було прийнято до розгляду суддею Рибаком М.А. та призначено його до розгляду у судовому засіданні на 07.04.2015 року. Окрім того, державного виконавця зобов'язано надати суду докази повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження № 40267930 за виконавчим листом № 2601/15897/12, виданим 04.10.2013 року Голосіївським районним судом міста Києва та приховування боржником ОСОБА_2 відомостей про її доходи та майно або чинення державному виконавцю перешкод у встановленні належного на праві власності боржнику майна.

У судовому засіданні державний виконавець уточнив вимоги свого подання та просив суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту. Вважав, що боржник був належним чином повідомлений про наявність виконавчого провадження шляхом надсилання простої та рекомендованої кореспонденції, а наявність належних боржнику на праві власності двох земельних ділянок, які перебувають в іпотеці у Публічному акціонерному товаристві «Державний експертно-імпортний банк», який є стягувачем у даній справі, не впливають на вирішення даного подання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 3771 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби (ч.1). Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ч.2).

Відповідно до абз. 14 та 15 Розділу «Ухилення боржника від виконання зобов'язань» Листа Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року (надалі - Лист) саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державним виконавцем не було надано доказів того, що боржник був обізнаний про наявність виконавчого провадження та ним було вжито всі необхідні дії з метою його повідомлення.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається приховування боржником відомостей про її доходи та майно або чинення державному виконавцю перешкод у встановленні належного на праві власності боржнику майна, що підтверджується актами опису й арешту майна від 22.01.2014 року, яке передане державним виконавцем на відповідальне зберігання ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Також, з матеріалів справи було встановлено належність боржнику на праві власності двох земельних ділянок, які перебувають в іпотеці у Публічному акціонерному товаристві «Державний експертно-імпортний банк», який є стягувачем у даній справі.

Враховуючи наведене, наявність заборони відчуження рухомого майна та наявність перебування в іпотеці стягувача нерухомого майна боржника є матеріальним забезпеченням виконання зобов'язання та слугує однією з підстав для відмови у задоволенні подання.

За таких обставин суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення подання, а тому в цій частині слід відмовити.

Таким чином, оскільки в задоволенні подання державного виконавця в частині тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України судом було відмовлено, то і вимоги щодо зобов'язання адміністрації Державної прикордонної служби України вжити невідкладних заходів для недопущення виїзду боржника з України задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В., боржник - ОСОБА_2, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК