Справа № 219/5091/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

при секретарі Ранкової О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 9914, 14 доларів, що за курсом 20,83 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.05.2015 року становить 206511,54 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №GOAWAE40010027 від 17 квітня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 15936 доларів США на термін до 17 квітня 2012 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязаний за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 25 травня 2015 року має заборгованість 9914,14 доларів США, яка складається з: 6076,40 доларів США заборгованість за кредитом, 3609,57 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 92,89 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 135,28 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, також заперечення відповідно до яких просять у задоволені позову відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки строк подання позову до суду сплив 17 квітня 2015 року, а позов позивач подав лише в липні 2015 року, тобто після перебігу строку позовної давності, поновити строк та з вказівкою поважності його пропуску не вказують, на підставі п. 7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог ЦК України просять застосувати до позовних вимог строки позовної давності й до додаткових вимог банку.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів які є в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно копії заяви позичальника № GOAWAE40010027 від 17 квітня 2007 (а.с.9-10) відповідач отримав строковий кредит у сумі 15936 доларів США на строк з 17 квітня 2007 року по 17 квітня 2012 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 0,84% у місяць, на суму залишку заборгованість по кредиту і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 24 по 30 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти у сумі 362,63 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами.

Згідно з п.5.3 Припинення дії цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Частиною 1 статті 1056 ЦК України закріплено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (ч.2 статті 1056 ЦК України).

Згідно копії статуту у новій редакції ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк на Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 ПРИВАТБАНК. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, Публічне акціонерне товариство КБ ПРИВАТБАНК знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 (зворот а.с.15).

Згідно копії банківської ліцензії №22 від 05 жовтня 2011 року (а.с.15) наданої Національним банком України ПАТ КБ ПРИВАТБАНК унесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за №92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України Про банки і банківську діяльність.

З копії довідки серії АА №241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.13) вбачається, що ПАТ КБ ПРИВАТБАНК є юридичною особою, його керівником являється ОСОБА_3, та види діяльності за КВЕД (класифікація видів економічної діяльності) 65.12.0 є інше грошове посередництво та інституційний сектор економіки за КІСЕ (класифікація інституційних секторів економіки) S.12202 інші приватні депозитні корпорації.

З розрахунку заборгованості за договором № GOAWAE40010027 від 17 квітня 2007 року відповідач станом на 25 травня 2015 року має заборгованість 9914,14 доларів США, яка складається з: 6076,40 доларів США заборгованість за кредитом, 3609,57 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 92,89 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 135,28 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.4-8).

Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України Про банки та банківську діяльність за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобовязаний виконати своє зобовязання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Споживчий кредит - це кошти що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За ч. 1 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно умов надання споживчого кредиту ПАТ КБ ПРИВАТБАНК взяв на себе зобов'язання надати позичальнику ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок для обліку кредиту. Строк повернення кредиту визначений до 17 квітня 2012 року включно.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку до того, що відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, чим порушив умови взятих на себе зобовязань.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений ст. 261 ЦК України пропущено без поважних причин, суд також відмовляє у позові, але вже з інших мотивів: у зв'язку з пропуском встановленого строку.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року розяснено щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.1 ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, а саме у п. 3.2 вказаного рішення одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 Цивільного Кодексу України.

Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.

Конституційний Суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, зокрема, передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 20 листопада 2013 року у справі про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2013 року сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України). У справі, рішення в якій переглядається, касаційним судом правильно застосовано ст. 257 ЦК України та п.7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що відповідно до ч.1 ст. 360-5 ЦПК України є підставою для відмови у задоволені заяви.

Так як споживчим договором визначено кінцевий термін повернення кредиту, а саме 17 квітня 2012 року включно, то з врахуванням вимог п. 5 ст. 261 ЦК України початком перебігу строку позовної давності слід вважати 17 квітня 2012 року.

Позовну заяву отримано судом 16 червня 2015 року. З вказаних обставин, з часу закінчення строку дії кредитного договору 17 квітня 2012 року до часу звернення із вказаним позовом до суду 16 червня 2015 року сплив строк загальної позовної давності 3 (три) роки. Також слід зауважити, що сторони не укладали у письмовій формі договір про збільшення позовної давності, як того вимагає ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Позивачем в установленому законом порядку не заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду та не доведено поважність причин пропуску позовної давності. Поважними причинами за чинним законодавством визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з позовною заявою, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідачем було надано суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог у звьязк уз їх спливом.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням наведенного, суд зобовязаний застосувати сплив строку позовної давності і тому не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому в їх задоволені слід відмовити за спливом позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, ст. 251, 253, 256, 257, 259, 261, 267, 526, 527, 530, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 29 вересня 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Брежнев