Справа № 1416/4927/12
Номер провадження 2/489/857/15
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив

В червні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. та додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, однак гроші на утримання дитини надає не регулярно. Просить позов задовольнити та стягнути аліменти.

В судовому засіданні 13.03.2013 позивач зменшила свої вимоги в частині розміру аліментів та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? з усіх видів заробітку (доходів) відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що оспорює батьківство в суді.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач і відповідач мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дитини не надає. Відповідач вказані обставини не заперечує.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Заперечення відповідача проти позову на тій підставі, що він оспорює батьківство і не є біологічним батьком дитини не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів, тому що на час розгляду справи відповідач зареєстрований батьком дитини і стверджувати про відсутність обов'язку по сплаті аліментів він зможе тільки після виключення з актового запису про народження дитини відомостей про нього як батька дитини.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи з відповідача на користь держави вже стягнуто судовий збір, тому повторне стягнення буде безпідставним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ідент. номер - НОМЕР_1, уродженця смт Воскресенськ Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв