Провадження № 2/752/5229/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.10.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, суд -

Встановив

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання укладений 22 квітня 2011 року між нею та відповідачем і засвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.Ф. і який зареєстрований у реєстрі за № 6-774 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що відповідач по справі є її сином та запропонував їй свої послуги по забезпеченню утримання та догляду довічно, у зв'язку з чим вони уклали вищевказаний договір. Однак позивач не вчиняє жодних дій, передбачених вказаним договором по її утриманню і здійсненню піклування, тому просить суд захистити її порушене право та визнати недійсним вказаний договір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 квітня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Другою київською державною нотаріальною конторою Абісовою Т.Ф. та зареєстровану в реєстрі под. № 6-774 відповідно до якого позивач передала у власність відповідача належну їй квартиру під АДРЕСА_1.

З витягу Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 29905307 від 11.05.2011 року, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, тому суд приходить до висновку, що позивач виконала умови визначені вказаним договором.

Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

За змістом ст. 749 ЦПК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем.

Відповідно до п. 6 спірного договору відповідач зобов'язався, довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи їй комплекс послуг та зберігаючи її право пожиттєвого безкоштовного проживання у вказаній квартирі, своєчасно вносити квартирну плату, згідно розрахункової книжки ЖЕКу, проводити по мірі необхідності поточний ремонт житла, в разі захворювання, госпіталізувати, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому з лікарні; при захворюванні, не потребуючому госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах, забезпечувати її харчуванням, одягом, ліками, грошовою допомогою в розмірі 300 грн. щомісячно (у випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення); в разі смерті гр. ОСОБА_1, поховати її.

Також судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання за вищевказаним договором, про останній не заперечував в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини або на вимогу набувача.

За змістом ч. 1 ст. 755 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 22 квітня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Абісовою Тетяною Федорівною і зареєстрований в реєстрі під № 6-774.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя