Справа № 297/1656/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області на ухвалу судді Берегівського районного суд від 13 липня 2015 року по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачену суму пенсії,-

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачену йому суму пенсії у розмірі 1330.45 грн. Посилається на те, що відповідач працює в Закарпатській митниці та отримує пенсію, проте згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, виплата пенсій працюючим пенсіонерам зазнала змін.

Ухвалою Берегівського районного суду від 13 липня 2015 року у відкритті провадження у справі відмовлено з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду в Берегівському районі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що даний спір є цивільно-правовим, а тому його належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, справу розглянуто у відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що дана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач, як суб'єкт владних повноважень, звернувся до суду з приводу реалізації наданих йому законом функцій.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінський функцій.

При цьому невід'ємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства, від справи, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, є характер спірних правовідносин.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

В постанові Верховного Суду України від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13 зазначено наступне:

"Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень."

Таким чином, враховуючи, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок, зазначений у вказані Постанові Верховного Суду України, судова колегія вважає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на позови органів Пенсійного фонду щодо стягнення надміру виплаченої суми пенсій, а вказані спори повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що ухвалу від 13 липня 2015 року, відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, слід скасувати.

Оскільки провадження у справі не було відкрито та розгляд справи не починався, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 304, п. 3 ст. 312, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області - задовольнити частково.

Ухвалу судді Берегівського районного суду від 13 липня 2015 року - скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: