РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Яншиній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 17 грудня 2007 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір №ML-307/002/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 57730,00 швейцарських франків строком до 19.12.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,01% на рік.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги зокрема за кредитним договором №МL-307/002/2007 від 17.12.2007 року.

Позивач зазначає, що від імені банку у кредитному договорі від 17.12.2007 року на підставі довіреності діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто» в особі Смірної Надії Михайлівни.

Посилаючись на те, що агентства нерухомості, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто», не мають права здійснювати будь-яку банківську та фінансову діяльність, оскільки не мають відповідної ліцензії Національного Банку України, тому просила суд на підставі ч. 2 ст. 203 та ст. 215 ЦК України визнати недійсним кредитний договір №ML-307/002/2007 від 17.12.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», від імені якого на підставі довіреності діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто».

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів - Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Копач Р.В. у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що спірний кредитний договір був укладений саме між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та позивачкою ОСОБА_1, за умовами якого банком - ЗАТ «ОТП Банк» на підставі меморіального ордеру №3 від 17.12.2007 року було перераховано на рахунок ОСОБА_1 57730,00 швейцарських франків, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто» діяло від імені банку на підставі довіреності, що не заборонено законодавством.

Представник відповідача - ТОВ «Агенція нерухомості «Сонячне місто» у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір №ML-307/002/2007, відповідно до умов якого позивачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 57730,00 швейцарських франків строком до 19.12.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,01% на рік.

Відповідно до валютного меморіального ордеру №3 від 17.12.2007 року ЗАТ «ОТП Банк» перерахував на рахунок ОСОБА_1 57730,00 швейцарських франків.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги зокрема за кредитним договором №МL-307/002/2007 від 17.12.2007 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як вбачається з абз.2 п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди повинні з'ясовувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

Згідно з кредитним договором №ML-307/002/2007 від 17.12.2007 року сторонами є ЗАТ «ОТП Банк», як кредитор, та ОСОБА_1, як позичальник, всі розрахунки та фінансові правовідносини відбувались саме між цими сторонами, а ТОВ «Агенція нерухомості «Сонячне місто» діяло тільки за довіреністю від 29.08.2007 року реєстровий №3289, від імені Банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що факт підписання позивачкою кредитного договору свідчить про згоду останньої з його умовами. Своїм підписом позивачка підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування у ЗАТ «ОТП Банк», в тому числі і про обов'язки позичальника, тип відсоткової ставки, орієнтовна сукупна вартість кредиту та таке інше.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.ст. 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. За ст. 632 ЦКУ ціна договору встановлюється за домовленістю сторін, тобто вільною.

Отримуючи кредит в повному об'ємі, позивачка не пред'являла до відповідача вимог щодо зміни визначення валюти кредитування, порядку та строків сплати кредиту. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України.

Також слід зазначити, що до звернення позивачки до суду вона погоджувався із всіма умовами укладеного з Банком кредитного договору, про що свідчать факти повернення нею, починаючи з 2007 року, кредитних коштів разом із нарахованими відсотками в повному обсязі, встановлені договором та графіком погашення кредиту, відсотків та винагороди до 2009 року включно.

За таких обставин, суд вважає ОСОБА_1 в позові до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто» про визнання недійсним кредитного договору, - відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто» про визнання недійсним кредитного договору, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя