Справа №127/9241/14-ц
Провадження № 2/127/641/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого суді Дернової В.В., при секретарі Тронт М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів та просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 гроші в сумі 14562,50 грн., що по курсу НБУ ствновить 1250 доларів США; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 гроші в сумі 8737,50 грн., що по курсу НБУ становить 750 доларів США; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 23300,00 грн., що по курсу НБУ становить 2000 доларів США; судові витрати покласти на відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що становить 7/100 часток секції № 6, не було укладено не з її вини, а у зв'язку з непідготовкою відповідачами усіх необхідних документів для відчуження житла до 15 березня 2012 року, тобто у зв'язку з неналежним виконанням та простроченням зобов'язань за Договором про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні, оскільки кошти від ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_3 не отримувалися.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання допитаних у судовому засіданні як свідків позивача ОСОБА_2 та відповідача ФОП ОСОБА_3, оцінивши докази у їх сукупності суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 18 грудня 2011 року між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3 (далі - «Виконавець»), громадянкою ОСОБА_4 (далі - «Відчуджувач») та громадянкою ОСОБА_2 (далі - «Набувач») було укладено Договір про надання послуг № 95 (далі - «Договір»), згідно умов якого Сторони зобов'язалися у майбутньому (в строк до 15 березня 2012 року) укласти договір купівлі-продажу (далі - «Основний договір») між Відчужувачем та Набувачем приміщення квартири АДРЕСА_1, що становить 7/100 часток секції № 6 (далі - «Предмет договору»).

Згідно п. 4.7 Договору ціна Предмету договору визначається Сторонами у 100 000 грн., що є еквівалентом 12500 доларів США.

Відповідно до п. 5 Договору, оцінене зобов'язання, яке вносить Набувач в підтвердження належного виконання зобов'язань, передбачених даним Договором складає 16 000 грн., що є еквівалентом 2000 доларів США, а згідно п. 9 Договору Сторони досягли взаємної згоди, що для забезпечення належного виконання Сторонами умов Договору грошові кошти в сумі розміру зобов'язання, вказаного в пункті 5 даного Договору залишаються на зберіганні у Відчуджувача до укладення між Сторонами Основного договору.

Згідно п. 10 Договору Сторони домовилися, що у разі укладання Основного договору, відповідно до умов цього Договору, сума оціненого зобов'язання, яка указана в пункті 5 цього Договору, передається Відчуджувачу та зараховується як частина виплати за Предмет договору за мінусом винагороди Агентству нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3, яка по цьому договору складає суму 4000 грн., що є еквівалентом 500 доларів США.

Відповідно до п. 4.9 Договору, Відчуджувач зобов'язаний підготувати за свій рахунок та в строк до укладення Основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення Основного договору.

Як вбачається з Заяв на видачу готівки від 19 грудня 2011 року (на 16 100 грн.), від 28 лютого 2012 року (на 10 000 грн.) та від 25 квітня 2012 року (на 6 100 грн.), ОСОБА_2 було отримано готівку з поточного рахунку.

На виконання умов Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року (п.5) за рахунок вказаних коштів ОСОБА_4 було передано на зберігання 16 000 грн.

Як вбачається з п. 4.5 Договору, Відчуджувач стверджувала, що Предмет договору не перебуває в користуванні малолітніх та неповнолітніх, однак у подальшому було з'ясовано, що у кв. АДРЕСА_1 станом на 18 грудня 2011 року (дата укладення Договору про надання послуг № 95) та станом на 15 березня 2012 року (передбачена Договором дата укладення Основного договору) були зареєстровані неповнолітні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких було знято з реєстрації лише 21.08.2013 року (підтверджується довідкою «ЖЕК № 5» від 10.02.2014 року № 544), що перешкоджало відчудженню нерухомого майна. При цьому, лише 10.05.2012 року (тобто після 15 березня 2012 року, коли повинен був бути укладений Основний договір) рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1095 «Про надання дозволів на укладення угод від імені дітей» було дозволено гр. ОСОБА_4, яка проживає у АДРЕСА_1 і діє за згодою батька дітей ОСОБА_10, від імені малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, продаж належної кожній з них 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 без проведення банківських операцій по вкладах на ім'я дітей.

Отже, Основний договір не було укладено у зв'язку з невиконанням Відчуджувачем п. 4.9 Договору, тобто непідготовкою та неподанням в строк до укладення Основного договору документів, необхідних для нотаріального посвідчення Основного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

З огляду на викладене, 24.03.2014 року ОСОБА_2 було направлено відповідні вимоги від 21.03.2014 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак жодної відповіді одержано не було.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання; якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Так, на переконання суду, оцінене зобов'язання у розмірі 16 000 грн. згідно Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року є авансом, а тому підлягає поверненню.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення сплачених ОСОБА_2 коштів з відповідача ОСОБА_4 16 000 грн. як авансу.

Що стосується іншої частини позовних вимог, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

28 лютого 2012 року між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3 (далі - «Виконавець») та громадянкою ОСОБА_2 (далі - «Набувач») було укладено Додаткову угоду № 101 до Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року, згідно умов якої було збільшено суму оціненого зобов'язання та внесено Набувачем кошти у розмірі 10000 грн., що є еквівалентом 1250 доларів США, для належного виконання Сторонами своїх зобов'язань; суму коштів вказану вище приймає на зберігання Виконавець, а саме Агентство нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3.

25 квітня 2012 року між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3 («Виконавець») та громадянкою ОСОБА_2 («Набувач») було укладено Додаткову угоду № 102 до Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року, згідно умов якої було збільшено суму оціненого зобов'язання та внесено Набувачем кошти у розмірі 6000 грн., що є еквівалентом 750 доларів США, для належного виконання Сторонами своїх зобов'язань; суму коштів вказану вище приймає на зберігання Виконавець, а саме Агентство нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; до договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно п. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що Договір про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року є трьохстороннім (багатостороннім), тобто укладеним між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3 (далі - «Виконавець»), громадянкою ОСОБА_4 (далі - «Відчуджувач») та громадянкою ОСОБА_2 (далі - «Набувач»).

Однак, Додаткова угода № 101 від 28 лютого 2012 року до Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року та Додаткова угода № 102 від 25 квітня 2012 року до Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року були укладені між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП ОСОБА_3 («Виконавець») та громадянкою ОСОБА_2 ( «Набувач»), тобто є двосторонніми.

Отже, зміни (доповнення) до Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року у встановленому законом порядку внесені не були, а тому не призвели до зміни цивільних прав та обов'язків сторін.

Крім того, підстави для стягнення на користь ОСОБА_2 доларового еквіваленту сплачених коштів за офіційним курсом станом на час розгляду справи судом відсутні, оскільки рішенням 6 сесії Тростянецької селищної ради 11 скликання від 5 жовтня 2011 року № 174 їй було виділено 130 442 грн.; з поточного рахунку готівку було отримано також у гривні; у долари США кошти не конвертувалися.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору, тобто пропорційно до задоволених до позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 509, 526, 530, 570, 612, 626, 651, 654 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, кошти в сумі 16 000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя