Справа №752/6934/14-ц
Провадження № 2/752/281/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.05.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Градобанк» в особі ліквідатора Львової Ірини Володимирівни про стягнення грошових коштів за договором про депозитний вклад та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Градобанк» про стягнення суми коштів за довогором про депозитний вклад та нарахованих відсотків за користування банківським вкладом в розмірі 239 605,53 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.08.1996 р. між ним та відповідачем було укладено Договір про депозитний вклад, відповідно до умов якого ним було внесено на депозитний рахунок кошти в розмірі 1700 000 000 крб., що в перерахунку в зв'язку з введенням в обіг національної валюти України становить 17 000 гривень. Договір був укладений до 09.08.1997 року. Умовами договору передбачено, що за час користування коштами відповідач зобов»язаний нарахувати і виплатити відсотки за ставками 65 % річних.

Після закінчення строку дії договору відповідач не виконав свої зобов»язання і не виплатив зазначену суму коштів, що змусило його звернутись до суду.

З 07.02.1998 р. була ініційована процедура ліквідації Банку.

11.10.2000 р. рішенням Голосіївського районного суду м.Києва присуджено до стягнення з АТ «Градобанк» вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 239 605,53 гривень.

18.01.2011 р. в ході ліквідаційної процедури АТ «Градобанк» за затвердженим реєстром кредиторів ОСОБА_1 отримав кошти в в рахунок погашення вимоги до АТ «Градобанк» в розмірі 28 050 гривень.

Позивач посилається на те, що судові рішення відповідачем фактично не виконані.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача суму депозитного вкладу та суму початкового вкладу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 3 760 742,60 гривень.

Позивач вважає, що на підставі ст.625 ЦК України відповідач повинен сплатити йому 3% річних в зв»язку з невиконанням договірних зобов»язань та рішення суду в розмірі 112 822,27 гривень. Загальна сума заборгованості АТ «Градобанк» перед позивачем з урахуванням раніше отриманих коштів становить 3 845 514,90 гривень.

Крім того, позивач в обгрунтування позову посилається на те, що в зв»язку з несвоєчасною виплатою коштів він зазнає постійних моральних страждань, оскільки надані в рахунок депозиту кошти він мав намір використати для купівлі житла. Тривалий час ОСОБА_1 був позбавлений можливості проживати у м.Києві, отримувати високоякісну, своєчасну та безкоштовну медичну допомогу, що суттєво вплинуло на стан його здоров»я та завдало душевних строждань.

Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25% ціни позову, що становить 961 378,72 гривень.

В подальшому позивач подав заяву про збільшення розміру позовнх вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 41 603 091,548 гривень.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши письмові заперечення та заяву про слухання справи за відсутності представника.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 09 серпня 1996 р. між Акціонерним товариством «Градобанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про депозитний вклад, відповідно до умов якого Банк зобов»язався прийняти від вкладника грошові кошти в національній валюті на строк до 09.08.1997 р.

За умовами Договору Вкладник повинен внести готівкою грошові кошти в умі 1 700 000 000 карбованців, що в зв'язку з введененням в обіг національної валюти становить 17 000 гривень.

Відповідно до п.2.1 Договору за користування коштами Банк сплачує Вкладнику проценти із розрахунку 65% річних, починаючи з дати надходження коштів на депозитний рахунок, по дату закінчення Договору (09.08.1997 р.).

Згідно з умов Договору Банк зобов»язався по закінченню строку Вкладу або в день повернення з інших підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України повернути Вклад через касу банку готівкою або перерахувати безготівковим шляхом на рахунок Вкладника, відкритий у Банку згідно письмової заяви.

Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В ході розгляду справи було встановлено та не заперечувалось позивачем, що рішенням Московського районного суду м.Києва від 19 вересня 1986 р. ОСОБА_1 було визнано недієздатним.

28 жовтня 1986 р. рішенням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м.Києва №547 ОСОБА_5 була призначена опікуном недієздатного ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.226 Цивільного кодексу України, у разі відсутності схвалення правочину опікуном недієздатної особи цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними. Дієздатна сторона зобов'язана повернути опікунові недієздатної фізичної особи все одержане нею за цим правочином, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість майна за цінами, які існують на момент відшкодування.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20 травня 1997 р. укладений між ОСОБА_1 та АТ «Градобанк» договір про депозитний вклад від 09.08.1996 р. визнано недійсним та присуджено до стягнення на користь ОСОБА_5 в порядку реституції суму коштів в розмірі 21 513,00 гривень.

В силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення не підлягають доказуванню в інших справах.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 09 квітня 1998 р. дієздатність ОСОБА_1 було поновлено.

Розпорядженням Моковської районної державної адімністрації №684 від 26.05.1998 р. піклування ОСОБА_5 над ОСОБА_1 припинено.

05 березня 2011 р. ОСОБА_1, змінив ім»я на ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького управління юстиції у Київській області, актовий запис №02.

Судом встановлено, що 07 лютого 1998 р. здійнесно публікацію оголошення про порушення Арбітражним судом м.Києва справи про визнання АТ «Градобанк» банкрутом; розпочато визнання кредиторів АТ «Градобанк».

Ухвалою арбітражного суду м.Києві від 30 вересня 1998 р. ОСОБА_1 було визано кредитором АТ «Градобанк» на суму 28 050 гривень.

04.01.2000 р. та 21.01.2000 р. ОСОБА_1 звертався до Арбітражного суду м.Києва із заявою про збільшення кредиторських вимог, які ухвалою від 28.03.2000 р. було залишено без задоволення.

28.03.2000 р. ухвалою Арбітражного суду м.Києва № 10/11 заяви ОСОБА_1 про збільшення кредиторських вимог до АТ «Градобанк» з врахуванням інфляційних збитків залишені без задоволення, оскільки визнані вимоги кредиторів у подальшому не підлягають індексації у зв»язку з девальвацією грошової одиниці України.

18.01.2011 р. в ході ліквідаційної процедури АТ «Градобанк» за затвердженим реєстром кредиторів ОСОБА_1 отримав кошти в в рахунок погашення вимоги до АТ «Градобанк» в розмірі 28 050 гривень.

Ухвалою Господарського суду м.Києві від 18 липня 2013 р. ОСОБА_1 було визано кредитором АТ «Градобанк» на суму 211 555,53 гривень на підставі рішення Московського районного суду м.Києві від 11.10.2000 р. та включено останнього до реєстру вимог кредиторів у визначеному розмірі.

02.04.2014 р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальни справ рішення Московського районного суду м.Києва від 11.10.2000 р. про стягнення з АТ «Градобанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 239605,53 гривні за Деопзитним договором скасовано

Враховуючи викладені судом обставини, беручи до уваги те, що Депозитний договір, на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача кошти визнано в судовому порядку недійсним, а недійсний правочин не породжує будь-яких наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю, позивачу в ліквідаційній процедурі банку були виплачені кошти за недійсним правочином, суд приходить до висновку про необгрунтованість і безпідставність заявленого позову, в зв»язку з чим він не підлягає задоволенню.

Крім того, як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи позивачем на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, наявності такої шкоди, причинного зв»язку між діями відповідача та виникненням моральної шкоди, її розміру не надано жодного доказу.

Позивач не скористався своїм правом щодо надання суду відповідних доказів у справі з метою підтвердження факту завдання йому моральної шкоди, для обгрунтування її розміру.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, в зв»язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 611, 625, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Градобанк» в особі ліквідатора Львової Ірини Володимирівни про стягнення грошових коштів за договором про депозитний вклад та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя