УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2015 року суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В., розглянувши позовну ОСОБА_1 до Публічного акціонерного «ОСОБА_2 ворота», про визнання договору застави припиненим,-

В С Т А Н О В И В :

11.08.2015 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ворота» із вимогою про визнання договору застави припиненим .

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання договору застави припиненим проте в порушенні п.6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України не зазначив доказів, що підтверджують кожну обставину.

Так, відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб, предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

З позову вбачається, що місцезнаходженням відповідача є пр. Леніна, буд. 36 м. Харкова, що є територією Дзержинського району м. Харкова.

Тобто позивачу пропонувалось обґрунтувати підстави його звернення за підсудністю саме до Київського районного суду м. Харкова, оскільки у позові взагалі відсутні обґрунтування його звернення саме до Київського районного суду м. Харкова, а саме відсутні будь-які посилання на наявність підстав, перелічених у Главі 1 Розділу ІІІ ЦПК України, які б давали йому обґрунтовані підстави для звернення саме до Київського районного суду м. Харкова.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Проте суд позбавлений можливості самостійно вирішувати та визначати підстави звернення позивачем до суду при вирішення питання підсудності, оскільки це порушує принцип рівності сторін у цивільному процесі.

Так, позовна заява не містила в собі посилання на застосування до виниклих правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів», та крім того в додатках до позову була долучена квитанція про сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., що в свою чергу входить у протиріччя із п. 7 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки в разі звернення позивача на підставі порушення його прав як споживача, він звільняється від сплати судового збору, тому судом і було запропоновано ОСОБА_1 додатково зробити посилання на підстави його звернення до Київського районного суду м. Харкова.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача було надіслано рекомендований лист із документами суду, а саме із ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 12.08.2015 року, який було отримано ОСОБА_1 15.08.2015 року, проте вказані в ухвалі недоліки у визначений суддею термін позивач не усунув, тобто до 20 серпня 2015 року включно.

У відповідності до норм Цивільно-процесуального кодексу України якщо недоліки позовної заяви у встановлений суддею строк, що не може перевищувати пять днів з дня отримання позивачем ухвали, позивач не усунув, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до п. 21.3 «Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року № 173, у разі не усунення недоліків у встановлений строк, якщо на ухвалу не надійшла апеляційна скарга, позовна заява/заява з ухвалою про залишення без руху не пізніше трьох днів після закінчення строку для усунення недоліків передається для розгляду судді.

Таким чином, у визначений суддею строк, недоліки позовної заяви позивачем усунуті не були, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного «ОСОБА_2 ворота», про визнання договору застави припиненим - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Якуша