Провадження № 4-с/161/89/15
У Х В А Л А

11 вересня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за скаргою ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 звернулося до суду з вказаною скаргою. В обґрунтування скарги посилається на те, що 04.10.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-8355/10 за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке вступило в законну силу 24 жовтня 2010 року. 12.03.2015 року старшим державним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві відповідно до ст. 47 Закону України виконавче провадження». Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, такою, що порушує його права, як стягувана, із підстав, що нижче викладені. державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів. Постанова, що оскаржується була направлена державним виконавцем до стягувача в порушення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» без повідомлення про вручення. 15.07.2015 року стягувач отримав постанову. Таким чином строк подання скарги до суду не пропущено. Просить суд визнати дії старшого державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 про ненадсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа - неправомірними. Визнати дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу - неправомірними. Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.03.2015 року, ВП № 23852485. Зобов'язати старшого державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого 04.10.2010 року у справі № 2-8355/10.

Скаржник в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, представник скаржника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обємі.

Субєкт оскарження, старший державний виконавець першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу не визнає в повному обємі з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності.

Розгляд справи проводиться у відсутності сторін, що відповідає вимогам ст. 386 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом при розгляді скарги встановлено, що 12 березня 2015 року старшим державним виконавцем першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, в боржника ОСОБА_2 відсутнє належне йому на праві приватної власності майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Також судом встановлено, що за боржником ОСОБА_2 зареєстрована квартира № 53, що знаходиться у місті Луцьку по вулиці Дружби Народів, у будинку № 1а.

Також судом встановлено, що сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» за виконавчим провадженням ВП № 23852485 становить 14 832,84 гривень.

Також судом встановлено, що 10 лютого 2011 року ОСОБА_2 було сплачено на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 300,00 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. А також 23 лютого 2011 року ОСОБА_2 було сплачено на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 5 112,21 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» становить 9 420,63 гривень.

При цьому десять розмірів мінімальної заробітної плати в гривневому еквіваленті становить 12 180,00 гривень. А тому за таких обставин, державний виконавець правомірно не здійснив звернення стягнення на єдине житло боржника.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що представником першого відділу ДВС Луцького МУЮ на засадах змагальності сторін суду надано докази, які свідчать про законність та обґрунтованість постанови від 12 березня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог скаржника в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також судом встановлено, що копія постанови від 12 березня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, в порушення вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена на адресу стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» простою кореспонденцією. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення скарги в цій частині, шляхом визнання дій державного виконавця протиправними.

При цьому не підлягає до задоволення вимога скаржника про зобовязання старшого державного виконавця першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого 04.10.2010 року у справі № 2-8355/10. Оскільки суд не наділений повноваженнями давати вказівки державному виконавцю та примушувати до вчинення дій по виконавчому провадженню. А тому за таких обставин, дана вимога до задоволення не підлягає.

Керуючисьст.ст.10, 57, 60, 88, 154, 212 215, 383, 386, 387, 388 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 щодо надсилання постанови від 12 березня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві простою кореспонденцією протиправними.

В решті вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Ковтуненко