АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6882/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3531/15Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

При секретарі : Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участі третіх осіб: Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області, Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визнання осіб втратившими право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, виселення з житлового будинку з господарськими будівлями №4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому належить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями №4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук Полтавської області. В 2006 році позивач ОСОБА_3 дозволив проживати в належному будинку брату ОСОБА_2 з його сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 З 2012 року ОСОБА_3 просив ОСОБА_2 звільнити належний йому будинок з господарськими будівлями у звязку з необхідністю проживати в даному будинку свого сина під час навчання. Позивач неодноразово повідомляв ОСОБА_2 про розірвання договору найму. Також в листопаді 2014 року ОСОБА_3 письмово повідомляв ОСОБА_2 про скасування довіреності UR-Nr 49/2006, якою уповноважив останнього представляти свої інтереси щодо користування житловим будинком з господарськими будівлями №4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук Полтавської області. Але ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в добровільному порядку не звільняють будинок, а крім того не пускають ОСОБА_3 в належне йому домоволодіння. З огляду на наведене, ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. Просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком № 4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук Полтавської області шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4 Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_4 звільнити надвірні будівлі та споруди за вказаною адресою.

26.05.2015 року ОСОБА_3 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій з наведених вище підстав просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком №4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук Полтавської області. Усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком №4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук Полтавської області шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4 Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_4 звільнити надвірні будівлі та споруди за вказаною адресою.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участі третіх осіб: Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області, Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визнання осіб втратившими право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, виселення -задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в м. Кременчуці по вул. Білецьківській, 4 розташованих на земельній ділянці розміром 526 кв.м.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у праві користування та розпорядження будинком з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в м. Кременчуці по вул. Білецьківській, 4 розташованих на земельній ділянці розміром 526 кв.м., шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4з будинку з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в м. Кременчуці по вул. Білецьківській, 4 розташованих на земельній ділянці розміром 526 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 141 грн. 20 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2015 року скасувати та закрити провадження у справі. Зокрема зазначає, що позивач звертався з аналогічним позовом до відповідачів, спір було вирішено та рішення з цього приводу набрало законної сили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 23.12.1986 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Кременчуцького міського нотаріального округу із проведенням державної реєстрації в КП "Кременчуцьке МБТІ" 19.01.1987 року, ОСОБА_3 купив будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в м. Кременчук по вул. Білецьківській №2 та складається в цілому з будинку загальною житловою площею 10,4 м2, погреба, огорожі, розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 526 кв.м. (т.1 а.с.5-6).

Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради листом №28-33/0132/33 від 12.02.2013 року повідомило, що будинку, який належить ОСОБА_3, присвоєна поштова адреса вулиця Білецьківська, 4 (а.с.68 т.1).

КП «Кременчуцьке МБТІ» листом №1566 від 30.04.2015 року повідомило, що станом на 28.12.2012 року будинок №4 по вулиці Білецьківській в м. Кременчуці Полтавської області зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 2-ю Державною нотаріальною конторою 23.12.1986 року №3496.

Таким чином, з моменту реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна в органах БТІ, у ОСОБА_3 виникло право власності, яке ніким не скасовано, на будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в м. Кременчуці по вулиці Білецьківській №4 та складається в цілому з будинку загальною житловою площею 10,4 м2, погреба, огорожі, розташованих на земельній ділянці розміром 526 кв.м.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_6 посвідчили 06.06.2006 р. у нотаріуса Лотар Брехт в м. Барсінгхаузен ФРГ нотаріальне свідоцтво №49, яким надали ОСОБА_2 повне право володіння, користування та розпорядження спірним майном без будь-яких обмежень, а саме - будинком з часткою землі, що знаходяться в м. Кременчуці по вулиці Білецьківській №4, безстроково.

На підставі даного нотаріального свідоцтва №49 від 06.06.2006 року ОСОБА_2 та члени його сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто користувалися ним для свого проживання.

Відповідно до листа від 21.07.2014 року нотаріусом Лотар Брехт було повідомлено, що довіреність №49/2006 від 06.06.2006 року була належним чином скасована 18.10.2012 року (т.1 а.с.12-14).

Листом від 06.11.2014 року ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 про те, що 18.10.2012 року ним було скасовано довіреність №49/2006, якою ОСОБА_2 був уповноважений представляти інтереси ОСОБА_3 в Україні щодо користування житловим будинком з господарськими будівлями №4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук. Також ОСОБА_3 просив ОСОБА_2 звільнити вказане домоволодіння в місячний термін з дати отримання цього листа (т.1 а.с.18).

18.11.2014 року ОСОБА_2 отримав повідомлення ОСОБА_3 про скасування довіреності та проханням звільнити належний йому будинок з господарськими будівлями. Цей факт підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (т.1 а.с.19).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із відкликанням (анулюванням) нотаріального свідоцтва №49/2006, посвідченого 06.06.2006 року нотаріусом Лотар Брехт м. Барзінгхаузен ФРГ, та виконанням ОСОБА_3 18.11.2014 року свого обов'язку повідомити ОСОБА_2 про цей факт, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втратили право користування будинком з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в м. Кременчук по вулиці Білецьківській №4, розташованих на земельній ділянці розміром 526 кв.м., які належать ОСОБА_3, а саме по закінченню місячного терміну після отримання відповідного повідомлення, та підлягають виселенню.

Проте, повністю з таким висновком місцевого суду, колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Діючим законодавством передбачено, що особи мають право на вселення та користування житловим приміщенням, що перебуває у приватній власності іншої особи як члени сімї власника, або наймач та члени його сімї.

В письмовій формі договір найму між сторонами не укладався. Відповідачі вселились та користуються належним позивачу житловим будинком на підставі виданого ним письмового, нотаріально посвідченого свідоцтва № 49 від 06.06.2006 року.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це особу на яку вона видана, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 ще до звернення до суду 18.11.2014 року виконав свій обов'язок повідомити ОСОБА_2 про скасування нотаріального свідоцтва №49/2006 від 06.06.2006 року, яким він надав останньому повне право володіти, користуватися та розпоряджатися без будь-яких обмежень житловим будинком з господарськими будівлями №4 по вул. Білецьківській в м. Кременчук, а тому позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком №4 по вул. Білецьківській у м. Кременчуці Полтавської області та усунення ОСОБА_3 перешкод у праві користування та розпорядження даним житловим будинком, шляхом виселення вищевказаних осіб є правильним.

Однак, колегія суддів не погоджується з посиланням в рішенні місцевого суду на визнання відповідачів такими, що втратили право користування допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в м. Кременчук по вулиці Білецьківській №4, розташованих на земельній ділянці розміром 526 кв.м., та виселення з них, оскільки дана вимога позивачем не заявлялась.

Відповідно до остаточних позовних вимог від 26.05.2015 року позивач просив: визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком №4 по вул. Білецьківській, у м. Кременчуці Полтавської області; усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні й розпорядженні належним йому на праві приватної власності будинком №4по вул. Білецьківській, у м. Кременчуці Полтавської області шляхом виселення із нього ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звільнити надвірні будівлі та споруди що розташовані за адресою житлового будинку №4 вул. Білецьківській, у м. Кременчуці Полтавської області; судові витрати покласти на відповідачів солідарно (т.2 а.с.17-18).

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.12.1986 року ОСОБА_3 став власником житлового будинку загальною житловою площею 10,4 м?, погреба та огорожі, на земельній ділянці 526 м?. Даних про те, що в даному домоволодінні збудовані та належним чином зареєстровані інші будівлі, придатні для проживання чи використання в матеріалах справи відсутні.

Підстави набуття права власності на новостворене нерухоме майно визначено ч. 2 ст.331 ЦК України.

Таким чином, на самовільно збудовані обєкти нерухомого майна право власності не виникає до введення його в експлуатацію та реєстрацію права власності на нього. Оскільки, право власності на самовільно збудовані обєкти нерухомого майна у сторін не виникло, то захисту в судовому порядку воно не підлягає і не може бути предметом розгляду в даній справі.

За адресою житлового будинку №4 вул. Білецьківській, у м. Кременчуці Полтавської області зареєстровано право власності лише на один житловий будинок, власником якого є позивач.

Посилання в рішенні суду на визнання відповідачів такими, що втратили право користування допоміжними господарськими будівлями, усунення перешкод ОСОБА_3 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4з допоміжних господарських споруд, що розташовані на земельній ділянці розміром 526 кв.м. є безпідставними. Особа може бути визнана такою, що втратила право користування та виселена лише стосовно житлового приміщення, а не господарських споруд.

Позовна вимога про зобовязання звільнити надвірні будівлі та споруди, що розташовані за адресою житлового будинку №4 вул. Білецьківській, у м. Кременчуці Полтавської області, є некоректним, оскільки не містить переліку цих будівель та споруд, тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 303, п.3, 4 ч.1 ст.309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2015 року - змінити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участі третіх осіб: Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області, Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визнання осіб втратившими право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, виселення задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться в м. Кременчуці по вул. Білецьківській, 4.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 у праві користування та розпорядження житловим будинком, що знаходиться в м. Кременчуці по вул. Білецьківській, 4 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4з житлового будинку, що знаходиться в м. Кременчуці по вул. Білецьківській, 4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2015 року в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: