УХВАЛА ІМЕНЕМ України
28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до КП «Київпастранс», третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 01 квітня 2012 року об 11 год. 45 хв. по вул. Міропільській в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода, трамваєм марки Т-3, інв. номер 5662, що належить Дарницькому ТРЕД КП «Київпастранс», під керуванням водія ОСОБА_5, було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_6, яка в результаті отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку, перелому основи черепа, в зв'язку з чим була доставлена до реанімаційного відділення Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де від отриманих травм померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 пред'явили вимоги про відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з лікуванням та похованням ОСОБА_6 та просили стягнути на користь ОСОБА_3 - чоловіка померлої, майнову шкоду в сумі 28 792 грн 53 коп., моральну шкоду в сумі 75 тис. грн, на користь ОСОБА_4 - доньки померлої, майнову шкоду в сумі 30 тис. грн, моральну шкоду в сумі 75 тис. грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 28 792 грн 53 коп., моральну шкоду в сумі 30 тис. грн. У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року в частині вирішення її позовних вимог скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_4 30 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У решті позову ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 01 квітня 2012 року об 11 год. 45 хв. на вул. Міропільській в м. Києві сталась ДТП, трамваєм марки Т-3, інв. номер 5662, що належить Дарницькому ТРЕ ДКП «Київпастранс», під керуванням водія ОСОБА_5, було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_6, яка в результаті отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку, перелому основи черепа, в зв'язку з чим була доставлена до реанімаційного відділення КМКЛШМД, де від отриманих травм померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2013 року була скасована постанова інспектора дізнання ВДАІ Деснянського РУ ГУ МВС України від 18 серпня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи для проведення додаткової перевірки. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>

21 березня 2013 року за фактом смерті ОСОБА_6 Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві було зареєстровано кримінальне провадження № 0004326 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке 22 травня 2013 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи КНДІСЕ від 30 жовтня 2013 року № 6851/13-52 з технічної точки зору водій трамваю «Т-3» ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху повинна була діяти відповідно з вимогами п. 12.3 ПДР. Із указаного водієм ОСОБА_5 моменту виникнення небезпеки (моменту виникнення пішохода) водій ОСОБА_5 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 Невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України в діях водія трамваю Т-3, інв. № 5662, не вбачається.

Порушення з боку потерпілої ОСОБА_6 п. п. 4.10, 4.14 а, б ПДР України призвело до наїзду на неї та її травмування.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із його безпідставності, вважаючи, що відповідно до ч. 1 ст. 1193 ЦК України такі вимоги не підлягають задоволенню.

Скасовуючи зазначене рішення та задовольняючи вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходив із того, що обставин, що б виключали можливість покладання обов'язку з відшкодування шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким є КП «Київпастранс», судом першої інстанції не встановлено та дійшов висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях у зв'язку зі смертю матері. Визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд, враховуючи характер і обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, відсутність вини водія трамваю, грубу необережність потерпілої та виходячи із принципів розумності та справедливості визначив розмір моральної шкоди в сумі 30 тис. грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування майнової шкоди, апеляційний суд вважав їх недоведеними у зв'язку з відсутністю доказів на підтвердження понесених саме ОСОБА_4 витрат на придбання ліків, медичних засобів, з урахуванням її віку на той час.

З висновками апеляційного суду в частині відмовлених вимог про відшкодування ОСОБА_4 майнової шкоди погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення апеляційного суду передбачено в ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносини; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Виходячи з положень зазначених процесуальних норм та норм ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України ухвалене апеляційним судом рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 214 ЦПК України).

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду в повному обсязі не відповідає.

Спір між сторонами виник з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю матері ОСОБА_7 - ОСОБА_6 внаслідок ДТП.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно виходив із того, що обставини, які б виключали можливість покладання обов'язку з відшкодування шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким є КП «Київпастранс», не встановлено.

Разом із тим, відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування майнової шкоди у зв'язку з відсутністю доказів на підтвердження понесених саме ОСОБА_4 витрат на придбання ліків, медичних засобів з урахуванням її віку на той час, апеляційний суд не врахував, що наявність у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, власних доходів та можливість ними розпоряджатися у віці 16 років не є предметом доведення в межах даної справи, оскільки доведенню підлягає саме розмір спричиненої шкоди, а не майнові можливості особи, що її понесла.

Загальний розмір понесених витрат на придбання ліків вже був визначений рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3, на що при вирішенні скарги ОСОБА_4 апеляційний суд уваги не звернув.

Так, судом було встановлено, що понесені витрати на поховання становлять 3 400 грн, а витрати на придбання ліків становлять 42 288 грн 63 коп. (а. с. 10, 16-46). Оскільки позивач ОСОБА_3 просив стягнути на його користь на відшкодування майнової шкоди 28 792 грн 53 коп., витрати на придбання ліків судом було визначено у сумі 25 392 грн 53 коп. (28 792 грн 53 коп. - 3 400 грн = 25 392 грн 53 коп.) і стягнуто на його користь загальну суму майнової шкоди - 28 792 грн 53 коп. Отже, решта понесених витрат на придбання ліків становить 16 896 грн 10 коп. (42 288 грн 63 коп. - 25 392 грн 53 коп).

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У іншій частині, на переконання колегії суддів, рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до апеляційного суду м. Києва.

У решті рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

Д.О. Остапчук