Справа №592/4482/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1634/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а:

13 травня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 06 березня 2008 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2014 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені. Вони перестали знаходити спільну мову, не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Тому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 06 березня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №214.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 13 травня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуально права, просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким розмір стягуваних аліментів на утримання дочки зменшити до 500 грн. Вважає, що місцевим судом не враховані ті обставини, що він не має постійного місця роботи, має статус особи постраждалої в результаті аварії на ЧАЕС, його батьки є пенсіонерами за віком та також являються особами постраждалими від аварії на ЧАЕС, а тому він опікується ними і допомагає матеріально і не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн.00 коп. щомісячно.

В частині розірвання шлюбу рішення апелянтом не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення позивачки ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи на підставі досліджених та оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що малолітня дочка сторін перебуває на утриманні у матері, а відповідач, як її батько, в силу ст.180 СК України зобовязаний утримувати свою малолітню дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, позивачка з 06 березня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-БП №032497, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції від 06 березня 2008 року (а.с.4).

Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю (а.с.5).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина 1 ст. 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері. батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки судом першої інстанції з достовірністю було встановлено, що відповідач на час ухвалення рішення не має постійного місця роботи, а отже має нерегулярний, мінливий дохід, тому обґрунтовано ним було визначено розмір аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо завищеного розміру стягуваних аліментів, оскільки при визначенні розміру аліментів місцевим судом вірно враховані ті обставини, що відповідач є працездатним, доказів на підтвердження того, що він має інших утриманців ним надано не було і тому він має можливість організувати своє життя таким чином, щоб мати можливість надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині на рівні достатньому для її повноцінного розвитку.

Відсутність у відповідача постійної роботи не звільняє його від обовязку по утриманню своєї малолітньої дочки.

Обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку. Відповідач не навів у апеляційній скарзі фактів, які б підтвердили необґрунтованість рішення суду, свідчили б про наявність підстав для задоволення скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2015 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -