Справа № 204/828/15-ц
Провадження № 2/204/969/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року позивач звернувся з позовом до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, яким просить ухвалити рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1708 грн.00 коп., а також моральну шкоду у розмірі 3 654 грн. 00 коп. в обґрунтування позову вказав, що з 06 червня 2013 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцентр К», працюючи на посаді комірника гіпермаркета в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Станом на 31 грудня 2014 року відповідач заборгував йому заробітну плату у розмірі 1708 грн. 00 коп. 31 грудня 2014 року коли він прийшов до бухгалтерії для отримання заробітної плати, група осіб у складі начальника служби безпеки ОСОБА_3, старшого інспектора служби безпеки ОСОБА_4, охоронника ОСОБА_5, застосували до нього насильство, заволоділи його довідкою про нарахування йому заробітної плати в розмірі 1708 грн. 00 коп. і начальник служби безпеки ОСОБА_3 в усній формі заборонив виплачувати йому заробітну плату. Після цього, а саме з 01 січня 2015 року по теперішній час з боку начальника служби безпеки ОСОБА_3 чиняться відносно нього перешкоди виконанню ним його трудових обовязків шляхом не допуску його на територію гіпермаркету, що виключає можливість отримати йому відповідні докази, а саме: довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату, витяг з трудової книжки з відміткою відповідача про прийняття на роботу, довідку з місця роботи про те, що він оформлений та працює на підприємстві, копію наказу про прийняття на роботу та довідку бухгалтерії про наявність заборгованості у заробітній платі. Оскільки відповідач до теперішнього часу не виплатив йому заробітну плату, він вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, що складає 654 грн. 00 коп. і тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що нарахована заробітна плата за грудень 2014 року у розмірі 1708 грн. 05 коп. відповідачем йому не виплачена. Він лише заповнив видатковий касовий ордер і після чого його виштовхали з кабінету. З цього приводу він 31.12.2014 року звернувся до ОСОБА_6 з заявою, що підтверджується талоном-повідомленням за № 33. Йому на картковий рахунок заробітна плата за грудень 2014 року не надходила.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Суду пояснила, що 08 липня 2013 року позивача було прийнято на посаду комірника відділу «Прийом товару» невідокремленого структурного підрозділу гіпермаркету «Епіцентр К» м. Дніпродзержинськ ТОВ «Епіцентр К» з посадовим окладом згідно штатного розпису. Трудовий договір було укладено на невизначений строк. У період роботи з 15.12.2014 року по 18.12.2014 року позивач, знаходячись на своєму робочому місці здійснив крадіжку За даними фактами ТОВ «Епіцентр К» подав заяву до ОСОБА_6 про виявлення факту крадіжки майна та було порушено кримінальне провадження. На підставі п.2 ст. 41 КЗпП України 26.12.2014 року позивача було звільнено з займаної посади. Відповідно до штатного розкладу, затвердженого наказом № 70 від 01 листопада 2014 року за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року оклад комірника становив 1530 грн. 00 коп. за виконану працівником місячну норму праці в грудні 2014 року позивач відпрацював 12 робочих днів, а 10 робочих днів він знаходився у відпустці. За грудень 2014 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 798 грн. 26 коп., премію у розмірі 96 грн. 82 коп., відпускні у розмірі 1228 грн. 30 коп. З нарахованої суми відраховано податків:єдиний соціальний внесок 76 грн. 44 коп.; податок на доходи фізичних осіб 307 грн. 04 коп.; військовий збір 31 грн. 85 коп. Всього до виплати нараховано 1708 грн. 05 коп. Кошти у повному обсязі були виплачені позивачу через касу підприємства 31.12.2014 року, що підтверджується видатковим касовим ордером від 31.12.2014 року за № 3872. Щомісячна нарахована заробітна плата працівникам перераховується на картковий рахунок до 10-го числа кожного місяця, проте у звязку з тим, що позивача було звільнено 26.12.2014 року, тому нараховані кошти за грудень 2014 року у сумі 1708 грн.05 коп. позивачу були виплачені через касу гіпермаркета, про що він особисто розписався у видатковому касовому ордері. Також вказала, що вироком Петріківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року позивача визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знає позивача, оскільки з ним працювала у одному відділі «Прийому товарів», а потім її перевели на іншу посаду. Їй відомо зі слів служби безпеки, що позивача було звільнено за крадіжку, яка була доведена. Для того, щоб отримати грошові кошти через касу гіпермаркету треба щоб начальник відділу написав службову записку, яка потім підписується іншими посадовими особами і передається їй. Вона на підставі службової записки надрукувала видатковий касовий ордер і віддала його на підпис позивачу. Вона не бачила, як позивач отримував кошти, оскільки вона грошові кошти не видає, а кошти видаються старшим касиром в центральній касі.

Вислухавши сторони, свідка ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч. 1-2 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що 08 липня 2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду комірника відділу «Прийом товару» з посадовим окладом згідно штатного розпису та випробувальним терміном на один місяць до ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркет «Епіцентр К» м. Дніпродзержинська на підставі наказу № 8-К від 08 липня 2013 року (а.с.23).

За період з 01 липня 2014 року по 01 жовтня 2014 року посадовий оклад комірника відділу прийому товарів ТОВ»Епіцентр К» гіпермаркету «Епіцентр К» м. Дніпродзержинськ складав 1520 грн., що підтверджується наказами «Про зміну штатного розкладу» від 01липня 2014 року за № 51/1та від 01 серпня 2014 року за № 58.

З 01жовтня 2014 року посадовий оклад комірника відділу прийому товарів ТОВ»Епіцентр К» гіпермаркету «Епіцентр К» м. Дніпродзержинськ складав 1530 грн., що підтверджується наказами «Про зміну штатного розкладу» від 01жовтня 2014 року за № 67/2.

Наказом від 26 грудня 2014 року за № 131-К ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підстави втрати довіря, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України (а.с.24).

Вироком Петріківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року, який набрав чинності позивача було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання. З мотивувальної частини вироку вбачається. що доведені обставини крадіжки ОСОБА_1 на робочому місці в приміщенні відділу «Прийому товарів» супермаркету ТОВ «Епіцентр К» (а.с. 25-31).

Згідно довідки ТОВ «Епіцентр К» від 24 квітня 2015 року за № 392, ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року було нарахована заробітна плата у сумі 2123 грн. 38 коп., з яких утримано податків у сумі 415 грн. 33 коп. і належало до виплати 1708 грн. 05 коп.(а.с. 33).Також даний факт підтверджується довідкою за № 501 (а.с.10).

Позивач у судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог, посилаючись на виписку з карткового рахунку стверджував що він нараховані грошові кошти у розмірі 1708 грн. 05 коп. не отримував. У видатковому касовому ордері він лише розписався, з приводу чого, він 31 грудня 2014 року звернувся з заявою до ОСОБА_6

Проте, дані ствердження не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони спростовуються доказами, які встановлені в судовому засіданні та матеріалами справи, а саме, представник відповідача суду пояснила, що заробітна плата перераховується на картковий рахунок до 10 числа поточного місяця, оскільки позивача було звільнено 26 грудня 2014 року тому головний бухгалтер та начальник відділу «Прийому товарів» звернулися зі службовою запискою до директора гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К» про дозвіл надати ОСОБА_1 залишок заробітної плати готівкою (а.с. 11).

Згідно видаткового касового ордеру від 31 грудня 2014 року ОСОБА_8 особисто прописом написав одержану суму і підписався (а.с. 34). Проти даного факту позивач не заперечував.

Позивач в якості доказу звернення з заявою до ОСОБА_6 суду надав талон-повідомлення № 23 від 31 грудня 2014 року, проте з даного талону вбачається, що ОСОБА_6 була прийнята заява. Доказів того, що заява саме була про порушення трудового законодавства позивачем суду не надано.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, з'ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відмовлення у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 94, 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. О. Дубіжанська