АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/6012/2015р. Головуючий у І інстанції Макаренко В.В.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Немировської О.В.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її сестра, ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входила Ѕ частина житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1.

Під час подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини їй стало відомо про те, що 04 листопада 1996 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_2

Просила визнати недійсним заповіт від 04.11.1996 року, який посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 5с-352, вказуючи на те , що зазначений заповіт її сестра не підписувала.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилася і причину неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та її представника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , як необґрунтованої, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та з урахуванням вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України , вийшовши за межі апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Положенням ст. 48 ЦК УРСР ( 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Відповідно до ст. 541 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на час складання заповіту, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно з вимогами ст. 545 ЦК УРСР ( 1963 року) недійсність окремих частин заповіту не тягне за собою недійсності його в цілому.

Якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.1996 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла усе належну їй майно ОСОБА_2 Заповіт від імені ОСОБА_3 був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Войтенком Л.О ( т.1 а.с. 53)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входила Ѕ частина житлового будинку та земельна ділянка в АДРЕСА_1.

За даними спадкової справи № 1213/12 позивач ОСОБА_1, сестра померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2, звернулися до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ( а.с. 42,110).

Висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.02.2015 року № 17269/17270/14-32 встановлено , що підпис від імені ОСОБА_3 напроти рукописного запису "Підпис" на лицьовій стороні заповіту від 04 листопада 1996 року від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2, що посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Войтенко Л.О та зареєстрований в реєстрі за № 5с-352, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

Рукописний запис "Коваленко " та підпис від імені ОСОБА_3 напроти рукописного запису "Підпис" на лицьовій стороні заповіту від 04 листопада 1996 року від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2, що посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Войтенко Л.О та зареєстрований в реєстрі за № 5с-352, виконані ОСОБА_3(т.2 а. с. 29-30).

Таким чином, встановлено, що оспорюваний заповіт підписаний спадкодавцем , а відтак такий заповіт відповідає статті 48 та 541 ЦК УРСР ( 1963 року) , а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволені позову , оскільки обставини, на які посилалася позивач не знайшли свого підтвердження.

Суд обґрунтовано взяв до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи, оскільки в матеріалах справі відсутні докази, які б його спростовували.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Разом з тим , суд при вирішенні спору на зазначене не звернув увагу, а тому колегія суддів в частині правового обґрунтування висновків суду щодо відповідності вимогам закону укладеного ОСОБА_3 заповіту з посиланням на норми ЦК України вважає необхідним змінити, оскільки заповіт був укладений у 1996 році , а тому повинен був відповідати нормам , які діяли на час його укладення, тобто ст. 541 ЦК УРСР ( 1963 року).

Проте в іншій частині колегія суддів не вбачає підстав до скасування чи зміни рішення суду , оскільки нормами ЦК УРСР ( 1963 року ) та норми ЦК України було передбачено, що заповіт повинен бути укладений в письмовій формі, підписаний заповідачем і нотаріально посвідчений.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року в частині правового обґрунтування змінити та вважати , що спір вирішено на підставі норм ЦК УРСР ( 1963 року).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: