Справа № 189/2477/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.04.2015 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиці С.І.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаючись на те, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору б/н від 20.02.2006 року отримав кредит у розмірі 1 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту, що підтверджується підписаними ним Умовами надання кредиту фізичним особам складені між ним і Банком. Відповідно до умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені цим договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором було укладено договір поруки з поручителем ОСОБА_2, а тому просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 5 971 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 5 211 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 260 грн. 55 коп. - штрафу (процентна складова) та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України за відсутності позивача та ОСОБА_2, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з порушенням строків позовної давності, а тому просить суд застосувати до вказаних правовідношень позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року закрито провадження у справі відносно стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у зв'язку зі смертю останнього, що підтверджується актовим записом про смерть № 1720 виданого 13 жовтня 2014 Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні обставини.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору б/н від 20.02.2006 року отримав кредит у розмірі 1 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту, що підтверджується підписаними ним Умовами надання кредиту фізичним особам складені між ним і Банком. Відповідно до умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені цим договором.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 в цей же день було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати в повному обсязі за своєчасне виконання боржником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед кредитором, яка станом на 18.12.2014 року складала 5 971 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 5 211 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 260 грн. 55 коп. - штрафу (процентна складова).

Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 12 договору поруки від 20.02.2006 року, сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється у 5-ть років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором.

Згідно із частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя.

Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п'ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому, відповідно до частин 1 та 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України, яку він навів у своїй постанові від 17.09.2014 року у цивільній справі №6-170цс14.

За таких обставин суд приходить до висновку, що порука на даний час припинилась, а тому заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2 стягненню не підлягає, оскільки позивач, згідно вимог ч.4 ст.559 ЦК України, втратив право вимоги до нього, у зв'язку із пропуском шестимісячного строку на пред'явлення вимоги і цей строк поновленню не підлягає.

Згідно зі ст.88 ЦПК України з судові витрати покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 88, 118, 119, 203, 208, 209, 215, 267, 553, 554, 559 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя К.С. Лукінова