Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 331/469/15-ц Головуючий у 1 інстанції Скользнєва Н.Г.
Номер провадження 22-ц/778/4412/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.,

суддів Воробйової І.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів за договором на вклад, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів за договором на вклад.

В обґрунтування позову, позивач зазначала, що 24 березня 2014 року між нею та відповідачем у справі укладено договір банківського вкладу № 115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи строком на 90 днів, тобто до 22 червня 2014 року, під 17, 5 % річних, на суму 40000, 00 грн., про що їй видали квитанцію № 1 від 24 березня 2014 року.

А неодноразові звернення до відповідача 23 червня 2014 року та 30 серпня 2014 року, про видачу їй депозиту на нарахованих відсотків, 17 жовтня 2014 року вона отримала відповідь, з якої вбачається що в установі на її імя рахунок не відкривався та з порушеного нею питання у відділенні банка проведено службове розслідування, результати якого передані до правоохоронних органів.

Вважає, що банківською установою грубо порушуються її права.

На підставі викладеного, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь загальну суму заборгованості за договором вкладу № 115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи від 24 березня 2014 року у розмірі 63066, 52 грн., з них: сума вкладу 40000, 00 грн., нараховані відсотки за договором вкладу 3317, 48 грн., 3 % річних від простроченої суми депозиту 789, 04 грн., індекс інфляції за весь час прострочення 18960, 00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Держощадбанк України» на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором вкладу № 115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи від 24 березня 2014 року на загальну суму 63066, 52 грн., з них: сума вкладу 40000, 00 грн., нараховані відсотки за договором вкладу 3317, 48 грн., 3 % річних від простроченої суми депозиту 789, 04 грн., індекс інфляції за весь час прострочення 18960, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд обґрунтовано виходив з того, що банк не виконав свої зобов'язання по договору банківського вкладу, не повернув ОСОБА_3 кошти, вкладені нею на вкладний рахунок банку.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України до зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Судом правильно встановлено, що 24 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ОСОБА_4 касира філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» - ТВБВ №1007/0204 було укладено договір банківського вкладу №115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи строком на 90 днів, тобто до 22 червня 2014 року під процентну ставку 17,5% річних (а.с.8-10).

Пунктом 3.3. зазначеного договору передбачено, що Банк зобов»язується повернути депозит шляхом перерахування на рахунок №….., відкритий у …….(назва банку),….. (код банку) або шляхом видачі готівкою та сплатити нараховані проценти, обумовлені Договором, шляхом перерахування на рахунок №……, відкритий у ……… (назва банку), ……..(код банку) або шляхом видачі готівкою.

Відповідно до п.4.1 зазначеного договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань за Договором.

Відповідно до п.4.2 зазначеного договору, цей Договір вважається припиненим і Рахунок закривається з моменту виплати Банком Вкладнику всієї суми Депозиту та нарахованих процентів за ним.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до відповідача з письмовою заявою про видачу їй суми депозиту та нарахованих за депозитним договором відсотків. (а.с.11).

Відповідно до змісту статей 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки тощо).

Посилання банку в апеляційній скарзі, що Договір №115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи від 24.03.2014 року та квитанція за №1 від 24.03.2014 року представником АТ «Ощадбанк» не були підписані є неприйнятними.

Так, в судовому засіданні встановлено, що надані позивачем оригінали договору №115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи від 24.03.2014 року та квитанції №1 від 24.03.2014 для огляду та копії вказаних документів до матеріалів справи, підписані обома сторонами, скріплено печаткою АТ «Ощадбанк», мають в собі всі необхідні реквізити, відповідають вимогам, встановленим ЦК України та нормативно-правовим актам НБУ та підтверджують факт укладання Договору в письмовій формі.

В судовому порядку Договір №115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи від 24.03.2014 року недійсним не визнано.

Доводи апеляційної скарги, що грошові кошти, які позивачка передала ОСОБА_4, були останньою привласнені, до АТ «Ощадбанк» не надходили, не відображалися в Автоматизованій Банківській системі та не використовувалися на банківську діяльність, колегією суддів не приймаються. Суду не надано доказів, що посадова особа ОСОБА_4С, яка підписала спірний договір не є працівником банку. Стороною відповідача визнається факт роботи ОСОБА_4 та підписання нею договору №115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи від 24.03.2014 року та квитанції №1 від 24.03.2014 року під час виконання службових обов»язків в ПАТ «Державний ощадний банк України» філії Запорізьке обласне управління АТ «ощадбанк» - ТВБВ №10007/0204 контролером-касиром ОСОБА_4

Згідно з ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п.2.1 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами №516 відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів в національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов»язком банку, відповідно до якого банк зобов»язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Права та обов'язки у правовідносинах між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 визначаються нормами цивільного законодавства та умовами договору про банківський вклад і зобов'язання банку полягає у виплаті вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Отже, відмова банку у поверненні позивачу банківського вкладу суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1058 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору, а також ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки банк не виконав свого обов»язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, а також свого обов»язку із виплати процентів на вклад, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення суми невиплаченого вкладу в розмірі 40000,00 грн., проте невірно зробив розрахунок процентів, без врахувань положень п.п 1.1, 2.1, 2.7 Договору.

А тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу і колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір стягнутих процентів з 3317,48 грн. на 3300,71 грн.( період нарахування процентів за період з 25.03.2014 року по 17.09.2014 року включно).

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення суду в цій частині підлягає зміні.

В іншій частині рішення є законним і обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року у цій справі змінити в частині визначення розміру стягнення загальної заборгованості з 63066,52 грн. на 63049,75 грн. та суми процентів за фактичне користування депозитом з 3317,48 грн. на 3300,71 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: