Провадження №2/200/4241/15
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 листопада 2015 року Бабушкінський районний суд м. Днепропетровска в складі: головуючого, судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог послався на те, що він з 20 лютого 2013р. перебував у трудових відносинах із відповідачем.

Згідно з Наказом №593-к від 22 червня 2015р., 06 липня 2015 року позивач був звільнений з посади слюсаря по ремнту технологічного устаткування на підставі п.1 стю 40 КЗпП України.

На день звільнення з роботи відповідачем було нараховано заробітну плату за період з 01.04.2015р. по 30.06.2015р. в сумі 2 835,43 грн. За квітень позивачем було отримано 13% (225,27 грн.) нарахованої суми заробітку, разом залишок нарахованої позивачу заробітної плати становить 2 610,15 грн.

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі 2 610,15 грн.; компенсацію за невикористану відпустку, суму компенсації при звільненні 3 205,29 грн.; середню заробітну плату за час затримки на день подання позову 8 270 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі просив його задовольнити.

Представник ПрАТ «ОСОБА_2 Інк.» в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дйшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач з 20 лютого 2013р. перебував у трудових відносинах із відповідачем, що підтверджується записом у трудовй книжці (наказ №195-к від 19.02.2013р.).

Згідно з Наказом №593-к від 22 червня 2015р., 06 липня 2015 року позивач був звільнений з посади слюсаря по ремнту технологічного устаткування на підставі п.1 стю 40 КЗпП України.

На день звільнення з роботи відповідачем було нараховано заробітну плату за період з 01.04.2015р. по 30.06.2015р. в сумі 2 835,43 грн. За квітень позивачем було отримано 13% (225,27 грн.) нарахованої суми заробітку, разом залишок нарахованої позивачу заробітної плати становить 2 610,15 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата..

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припенні трудового договору, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку.

Згідно ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з боку відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 5000 грн.

Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі 2 610,15 грн.; компенсацію за невикористану відпустку, суму компенсації при звільненні 3 205,29 грн.; середню заробітну плату за час затримки на день подання позову 8 270 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Відповдіно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах проприсудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1218 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57,60, 88, 212, 214, 215, 222, 224-226, 367 ЦПК України, 526 ЦК України, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку працівника та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі 2 610,15 грн.; компенсацію за невикористану відпустку, суму компенсації при звільненні 3 205,29 грн.; середню заробітну плату за час затримки на день подання позову 8 270 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 19085,44 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218 грн.

Рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню, але не більш ніж за один місяць.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: Т.Ю. Єлісєєва