Справа № 381/424/15-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/5612/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 29.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Роговської Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, умотивовуючи його тим, що 05 лютого 2008 року між нею та ПАТ «КБ «Південкомбанк» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором № 07-08К від 05 лютого 2008 року.

Вказує, що у 2014 році дізналася про те, що на виконанні в органі виконавчої служби перебуває виконавчий лист від 29 січня 2010 року, виданого Київський районним судом м. Донецьк на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Юристи Донбасу» від 18 листопада 2009 року щодо солідарного стягнення з неї та ОСОБА_3 заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Вважає, що стягнення з неї вказаних коштів проводиться незаконно, оскільки, на її думку, договірні відносини поруки припинилися через пропущення банком строку для звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості до неї як поручителя, тому звернулася до суду із вимогою про визнання вищевказаного договору поруки припиненим.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у 2009 році ПАТ «КБ «Південкомбанк» у належні строки звернувся до третейського суду із позовом про стягнення з боржниці ОСОБА_3 та її поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, з приводу чого було ухвалене судове рішення про задоволення позовних вимог, яке набрало законної сили та оскаржене не було, то заявлені позивачкою вимоги про визнання спірного договору поруки припиненим є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Південкомбанк» було укладено Кредитний договір № 07-08К, відповідно до умов якого Банком було надано позичальниці кредитні кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності у сумі 6 000,00 доларів США зі сплатою 24% річних та кінцевим терміном повернення кредиту - 04 лютого 2010 року (а. с. 105-110).

У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 05 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та Банком було укладено Договір поруки № 07/2-08П (а.с.1-12).

Відповідно до умов п.1.1 вказаного Договору поруки, ОСОБА_2 (поручитель) зобов'язується відповідати перед Банком за виконання ОСОБА_3 (позичальником) своїх зобов'язань за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені, штрафних санкцій, збитків у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором.

У відповідності до п.3.1 Договору поруки та ст.554 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов'язань за Кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.6.2 Договору поруки, порука діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в п.3.2.7 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, процентів та штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору поруки, Банк має право звернутися з письмовою вимогою відносно виконання зобов'язань за Кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя, або разом до позичальника і до поручителя з повідомленням щодо невиконання позичальником зазначених зобов'язань. Зобов'язання за Кредитним договором повинні бути виконані позичальником/поручителем протягом одного банківського дня з моменту отримання вимоги Банку.

16 лютого 2009 року відповідачем було направлено на адресу ОСОБА_3 лист № 04/174 щодо наявності у неї заборгованості у зв'язку із простроченням сплати за кредитним договором та зазначено про необхідність сплатити пеню у розмірі 219, 86 дол. США пені (а.с.104).

Дана вимога позичальником не була виконана і 15 квітня 2009 року Банком було направлено на адресу позичальника і поручителя, у відповідності до п. 3.2.7 Кредитного договору та п. 3.1, 3.2 Договору поруки, повідомлення про закінчення терміну надання кредиту № 94/347 та дострокове його погашення. Зазначене повідомлення отримано Позичальником та Поручителем 18 квітня 2009 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення (а. с. 88-89).

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, у вересні 2009 року представник банку звернувся до постійно діючого третейського суду при Асоціації «ЮРИСТИ ДОНБАСУ» про солідарне стягнення кредитної заборгованості, рішенням якого позовні вимоги було задоволено у повному обсязі (а. с. 90-93). Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

Згідно умов вищезазначеного договору поруки договір діє до моменту припинення поруки на підставах, визнаних ст.559 ЦК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Також, порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника , а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, між іншим, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки банк звернувся до боржника та поручителя із письмовою вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у квітні 2009 року, а у вересні 2009 року був змушений звернутися до суду із вимогою про стягнення цих коштів з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, тобто у межах шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Крім того, рішення суду щодо стягнення з боржника та поручителя кредитної заборгованості ними оскаржено не було та набрало законної сили, а тому підстави для визнання вказаного договору припиненим відсутні.

Доводи апелянта про те, що строк звернення банку до суду із вимогою про стягнення з неї коштів сплив у червні 2009 року, оскільки ОСОБА_3 припинила виконувати свої зобов'язання у грудні 2008 року, є безпідставними та формальними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: