АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, -

встановила:

06 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання трьох дітей в розмірі 50% всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, а доньки - до досягнення нею 23 років, у зв'язку з навчанням.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1996 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. У серпні 2014 р. відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, провадження по якому зупинено у зв'язку з наданням їм строку на примирення. Малолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживають разом з нею. Відповідач проживає окремо. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати дітей. Гроші, які тричі після звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу нараховувались відповідачем на її карточку, були витрачені на потреби дітей та утримання квартири. Зазначила, що відповідач протягом року не сплачує комунальні витрати, а з квітня 2014 р. - витрати на утримання будинку та прибудинкової території.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі Ѕ частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.10.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі Ѕ частки всіх видів його доходу щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття, а в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 - до моменту закінчення навчання 30.11.2017 року.

Свої доводи мотивує тим, що при ухваленні рішення судом не враховано, що її донька продовжує навчання у вищому навчальному закладі м. Варшави «Коллегіумі Сівітас», що підтверджується відповідною довідкою. З огляду на віддаленість місця навчання та необхідність турбуватися про дітей самостійно вказану довідку не було надано суду першої інстанції під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 20 000 грн. з урахуванням індексу інфляції щомісячно, починаючи з 01.11.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині судове рішення просить залишити без змін.

Посилається на неповне та однобічне з'ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що відповідно до положень ч.2, 3 ст.181 СК України місце проживання кожної дитини, на утримання якої стягуються аліменти, є обставиною, яка має істотне значення для справи. Позивач та відповідач не заперечували, що неповнолітня донька проживає у м. Варшаві, Республіка Польща, де перебуває на навчанні. Кошти на її навчання, проживання та інші потреби виділяються відповідачем, про що було заявлено в судовому засіданні та підтверджено позивачем.

Позивачем не надано доказів на підтвердження працевлаштування відповідача, місця його роботи, посади, розміру заробітної плати. Клопотання представника відповідача про витребування відповідних доказів залишено без задоволення.

Крім цього, судом не враховано, що на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, яка отримує пенсію і проживає виключно за рахунок відповідача. Позивач визнала, що в жовтні 2014 р. вона отримувала кошти від відповідача, як аліменти на дітей, а саме: 10 000 грн. 07.10.2014 р. та 10 000 грн. 24.10.2014 р., що судом враховано не було.

Також судом не було задоволення клопотання про зупинення провадження у справі до моменту вирішення справи про визначення місця проживання дітей, не надано строк на укладення мирової угоди, про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою апеляційну скаргу та просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а апеляційна скарга відповідача - частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1996 року.

Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що малолітні діти сторін зареєстровані з адресою: АДРЕСА_1 та проживають у вказаній квартирі разом з матір'ю. Відповідач проживає окремо.

Задовольняючи частково позов про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з тієї обставини, що домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача щодо визначення аліментів в частці від його доходів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з таких підстав.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Таким чином, обставиною, яка має значення для вирішення спору про стягнення аліментів та підлягає встановленню, є місце проживання дитини, на утримання якої стягуються аліменти.

Як вбачається з пояснень сторін та наданих суду доказів, неповнолітня ОСОБА_4 з 01 жовтня 2014 року прийнята на навчання стаціонарної форми І ступеня (бакалаврат) І року І семестру на факультет Міжнародні відносини в Колегіум Сівітас, Палац культури і Науки, Варшава (а.с.70).

Позивачка визнала ту обставину, що відповідач надав їх доньці банківську платіжну картку ПАТ «ПриватБанк», на яку вносив кошти на її навчання та проживання, зокрема, за вересень та жовтень 2014 р. - 4000 грн., за листопад 2014 р. - 4000 грн., за грудень 2014 р. - 2000 грн.

Вказана обставина також підтверджується копією виписки з карткового рахунку ОСОБА_4 в ПАТ «ПриватБанк» (а.с.93-97) за період з 01.07.2014 р. по 12.12.2014 р.

Відповідно до копії банківських документів, наданих відповідачем, останній сплатив за навчання доньки: 2014.07.09 - 1000 польських злотих, 2014.03.11 - 165 євро, 2014.08.08. - 570 євро, 2014.12.12 - 2950 польських злотих (а.с.98-101).

Разом з тим, позивач пояснила, що розмір допомоги, яку надавав відповідач їх доньці, не покриває всіх необхідних витрат останньої у зв'язку з навчанням за кордоном та необхідністю винаймати житло. На даний час стосунки між ними погіршились, картку на ім'я доньки було заблоковано.

Оскільки відповідачем не доведено, що він добровільно та на постійній основі сплачує дитині аліменти у сумі, достатній для задоволення її розумних потреб, правові підстави для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки відсутні.

Доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині висновків суду не спростовують.

При цьому колегія суддів враховує і той факт, що з часу досягнення донькою відповідача повноліття ( 06.02.2015 року), останній не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги позивача в частині відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує допомоги, оскільки відповідно до вимог ст.199 СК України такий обов'язок може бути покладений на батьків лише після досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Відповідно до довідки ТОВ «Восток» від 11.12.2014 р. №000902, ОСОБА_2 працює у вказаному товаристві з 25.05.2012 р. на посаді директора Правового департаменту з посадовим окладом 62 040 грн. (а.с. 108).

Відповідно до довідки НБУ від 13.10.2014 №17-249/2343, ОСОБА_1 працює в Національному банку України. Фонд її основної та додаткової заробітної плати становить 4 651,20 грн. Щомісячно із заробітної плати ОСОБА_1 утримуються кошти на погашення кредиту на придбання житла в розмірі 368,50 грн. (а.с. 45).

Відповідно до наданої фотокопії пенсійного посвідчення, мати відповідача ОСОБА_6 отримує пенсію за віком (а.с. 102).

Відповідно до довідки «ДЦ «Медекс», станом на 14.01.2014 р. за даними магнітно-резонансного дослідження у відповідача діагностовано МР ознаки остеохондрозу поперекового відділу хребта ускладненого протрузією L4-L5 м/х диску , грижею L5-S1 м/х диску та вторинним стенозом хребтового каналу на рівні грижі» (а.с.109).

Відповідно до договору оренди квартири №30/8, відповідач з серпня 2014 р. орендує квартиру по вул. Вузовській в м. Києві, оренда плата за яку складає 8000 грн. на місяць (а.с. 103-106).

З урахуванням обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища стягувача, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у останнього на утриманні непрацездатної матері, яка отримує пенсію за віком, колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного судом першої інстанції, на час розгляду справи відсутні.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо помилкового визначення судом першої інстанції розміру аліментів у частковому відношенні та необхідності визначення аліментів в твердій грошовій сумі 20 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, які мають істотне значення.

З огляду на те, що відповідач має постійний заробіток, про що ним надано відповідні докази, наявність обставин, які мають істотне значення для визначення аліментів в твердій грошовій сумі, суду не доведено, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині підлягають відхиленню, як необґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З огляду на те, що з позовом до суду позивач звернулась 06 жовтня 2014 р., тієї обставини, що остання не заперечує факту добровільного надання відповідачем допомоги на утримання дітей в жовтні 2014 р. шляхом перерахування коштів на її банківську картку, колегія суддів дійшла висновку, що присудження аліментів з дати подання позову до суду є помилковим.

Оскільки судом правильно застосовані норми матеріального права, однак неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, колегія суддів вважає необхідним рішення суду змінити в частині визначення часу, з якого присуджуються аліменти, - з 01.11.2014 року.

Доводи апеляційної скарги в частині відмови суду першої інстанції в зупиненні провадження у справі до розгляду справи про визначення місця проживання дітей, а також відмови в наданні строку на укладення мирової угоди є необґрунтованими та на правильність постановленого у справі рішення не впливають.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в частині визначення часу, з якого присуджуються аліменти, змінити.

Час, з якого присуджуються аліменти, визначити з 01 листопада 2014 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/1857/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сальникова Н.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.