У х в а л а 08 квітня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Штелик С.П., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Іваненко Ю.Г., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, державного акта та договору дарування земельної ділянки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 вересня 2014 року,в с т а н о в и л а: У жовтні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом та просили на підставі ст. ст. 388, 393 ЦК України визнати недійсним та скасувати рішення Путрівської сільради від 12 грудня 2003 року № 61 десятої сесії XXIV скликання в частині безкоштовної передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,13 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; скасувати державний акт на право власності НОМЕР_1 від 25 травня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_6 на вищезазначену земельну ділянку; визнати недійсним договір дарування від 21 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони отримали у спадщину 41/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,13 га. Однак, у процесі оформлення спадщини, нотаріус їм не видала свідоцтво на право на спадщину на присадибну земельну ділянку, на якій знаходиться зазначений будинок, оскільки спадкодавцем за життя не було приватизовано його частину земельної ділянки. При зверненні до Путрівської сільської ради із питанням приватизації 41/50 частини земельної ділянки позивачам стало відомо, що вся земельна ділянка площею 0,13 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була передана у власність співвласнику 9/50 частки житлового будинку - ОСОБА_6 на підставі рішення Путрівської сільської ради від 12 грудня 2003 року № 61 десятої сесії ХХIV скликання, без врахування прав та інтересів іншого співвласника житлового будинку. У 2007 року ОСОБА_9 здійснив прибудову до своєї частини житлового будинку, у зв'язку з чим збільшилась площа будинку та було здійснено перерозподіл часток спільної часткової власності, а саме: право власності ОСОБА_9 становила 41/50 частини, у власності ОСОБА_6 - 9/50 частини з виділенням їй у натурі, у зв'язку з чим останніми було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Оскільки між співвласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не було визначено в натурі порядок землекористування прибудинковою територією, ОСОБА_6 не була єдиною повноправною власницею житлового будинку АДРЕСА_1, не мала законних підстав отримувати у власність всю земельну ділянку прибудинкової території, тому рішення Путрівської сільської ради від 12 грудня 2003 року № 61 десятої сесії XXIV скликання в частині безкоштовної передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,13 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є незаконним і підлягає скасуванню, а договір дарування - недійсним на підставі ч. 3 ст. 388 ЦПК України.Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 вересня 2014 року, позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Путрівської сільської ради Васильківсьького району Київської області від 12 грудня 2003 року № 61 в частині безкоштовної передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,13 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 21 березня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_10 зареєстрований у реєстрі за № 1-1316, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Визнано недійсним державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку НОМЕР_1 від 25 травня 2005 року виданого на ім'я ОСОБА_6 У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ставить питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачі на підставі свідоцтв про право на спадщину отримали у спадщину 41/50 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності та право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни його цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).Ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору дарування, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що договір дарування, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є недійсним, оскільки рішення органу місцевого самоврядування є недійсним та підлягає скасуванню державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, а також бере до уваги визнання позову Путрівською сільською радою Васильківського району Київської області.Проте повністю погодитися із такими висновками судів не можна.Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (стаття 335 ЦПК України).З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду звернулися спадкоємці (дружина та двоє дітей) ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_9 - син ОСОБА_6 ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (мати та син) прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька ОСОБА_12 (а.с.9), а саме: Ѕ частини жилого будинку з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області, що належала померлому на підставі довідки комітету Путрівської сільської Ради народних депутатів від 14 січня 1987 року № 18. На Ѕ частини цього будинку видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Прийнявши спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 звернулася до Путрівської сільської ради із заявою про передачу їй безкоштовно земельної ділянки 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,13 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 61 десятої сесії XXIV скликання від 12 грудня 2003 року ОСОБА_6 було передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,13 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. 21 березня 2008 року ОСОБА_6 подарувала зазначену земельну ділянку своїй дочці - ОСОБА_7 згідно з договором дарування.Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки (за винятком, визначеним ст. 1219 Цивільного кодексу України), що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За цивільним законодавством, як УРСР (стаття 525 ЦК УРСР) так і України (стаття 1220 ЦК України) коло прав та обoв`язків спадкодавця визначалося і визначається на час відкриття спадщини. Права та обов'язки спадкодавця включалися до складу спадщини лише, якщо вони належали спадкодавцеві на день його смерті. Статтею 215 ЦК України зазначені підстави для визнання правочинів недійсними. Відповідно до положень частини 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якій не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Закон України «Про власність» (ст.57) передбачав визнання недійсним акта органу державного управління або місцевого органу державної влади, який не відповідає закону й порушує право власника та інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження належним їм майном. Позивачем за даним позовом може бути власник, право власності якого порушене виданням перелічених актів. Крім того, позивачі не надали правоустановлюючи документи належності їм права власності чи землекористування земельною ділянкою 0,13 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які б давали їм право вимагати погодження меж земельної ділянки.З матеріалів справи вбачається, що з 26 листопада 2008 року позивачі були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-8). На час реєстрації позивачів до вищевказаного житлового будинку спірна земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_6, була за законних підставах подарована. ОСОБА_9 на вказаний час був живий і не оспорював рішення ради та державний акт, не оспорював договір дарування земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. 24 липня 2013 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_9, а саме: по 1/3 частки на кожного з 41/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_9 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 21 травня 2007 року Путрівською сільською радою Васильківського району Київської області, з урахуванням 1/12 частки спадщини від якої відмовилась мати ОСОБА_9 - ОСОБА_6. Відповідно до статей 60, 212 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, суди попередніх інстанцій не зазначили підстави, за якими вони визнали незаконним розпорядження сільської ради, визнали недійсним договір дарування, не послалися на норму права, яка дає підстави для визнання правочину недійсним, не вірно визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, не з'ясували належним чином всі обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення спору. У описовій частині рішення суду першої інстанції та ухвалі апеляційного суду не містяться вичерпні, чітки фактичні обставини справи щодо скасування та визнання недійсним рішення ради, визнання недійсним договору дарування. Стаття 214 ЦПК України вимагає від суду під час ухвалення рішення вирішити всі питання щодо обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджувалися. Проте суди не з'ясували всі обставини по справі, а саме, хто саме і, яку спадщину отримав після смерті власника будинку, яке майно належало спадкодавцю, правові підставі визнання незаконним рішення ради, договору купівлі-продажу, оскільки покупець є добросовісним. За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 задовольнити. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 вересня 2014 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий С.П. Штелик Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун О.В. Попович