Ухвала

іменем україни

19 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про визнання недійсними пунктів кредитного договору.

Посилався на те, що 08 серпня 2011 року між сторонами укладений кредитний договір № 500221281, відповідно до якого позивачу був наданий кредит в розмірі 59 000 грн зі сплатою 17 % річних терміном до 09 серпня 2016 року. Вважає п. п. 1, 2.8, 3, 5, 6 договору несправедливими, оскільки вони суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підпис позивача під договором свідчить про ознайомлення його з усіма умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 08 серпня 2011 року між сторонами укладений кредитний договір № 500221281, відповідно до якого позивачу був наданий кредит в розмірі 59 000 грн зі сплатою 17 % річних терміном до 09 серпня 2016 року.

Частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У пунктах 1, 3 кредитного договору зазначено, що цей договір складається з двох розділів: розділ 1 «Базові умови кредитування» та розділ 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нерозривно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього. Всі відносини, що виникають між банком та позичальником, регулюються розділом 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк».

Також пунктами 5, 6 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена озділом 1 цього договору та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі - якщо сума кредиту становить суму грошових коштів в розмірі до 19 999,99 грн -

150 грн за перший прострочений платіж та 350 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж; якщо сума кредиту від 20 000 грн до 49 999,99 грн - 200 грн за перший прострочений платіж та 500 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж; якщо сума кредиту більша 50 000 грн - 300 грн за перший прострочений платіж та 700 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим договором визначені сторонами у розділі 2 цього договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз'яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення; що він в письмовій формі ознайомлений із загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які оприлюднені на інтернет-сторінці банку та які йому роз'яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

Як вбачається з умов кредитного договору, ПАТ «Альфа-Банк» надало позичальнику кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_12_02/pravo1/T102300.html?pravo=1>.

У справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605174/ed_2012_12_02/pravo1/T102300.html?pravo=1> до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_12_02/pravo1/T102300.html?pravo=1> про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605393/ed_2012_12_02/pravo1/T102300.html?pravo=1> продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605429/ed_2012_12_02/pravo1/T102300.html?pravo=1> нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Пунктом 2.8 договору визначено, що комісійна винагорода за послуги «Альфа-Сервіс» становить 600 грн за кожний місяць користування кредитом по дату остаточного повернення кредиту, зазначену в п. 2.3 (додається за необхідності, у разі виявлення позичальником бажання користуватись відповідним пакетом послуг «Альфа-Сервіс»).

Однак суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> не врахував положень Закону України «Про захист прав позивачів» та не застосував їх при вирішенні спору, не перевірив доводів позивача щодо несправедливості вищезазначеного пункту спірного договору, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що позивач виявив бажання користуватися пакетом послуг «Альфа-Сервіс» і відповідно до норм ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605323/ed_2012_12_02/pravo1/T102300.html?pravo=1> був ознайомлений з такою послугою.

Суд першої інстанції не перевіряв Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», а тому не звернув уваги на те, що в матеріалах справи міститься три варіанти вказаних умов, у зв'язку з чим не з'ясовано, з якими саме умовами було ознайомлено позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які б стали підставою для визнання правочину недійсним, не з'ясував, яким чином банком нарахована пеня та чи нарахована вона на комісію, що суперечить нормам цивільного законодавства.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та ухвалив судове рішення, що не відповідає вимогам законності і обґрунтованості.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336/>, 338 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік